ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/488/23
Провадження №1-кс/477/215/23
УХВАЛА

про арешт майна

21 березня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000002 від 02 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2023 року старший слідчий в ОВС слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000002 від 02 січня 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 15 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України 02 січня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000002 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 332 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до вчинення вказаного правопорушення може бути причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, забезпечили оформлені ОСОБА_6 документів із внесеними до них недостовірними даними щодо стану його здоров`я, на підставі яких його звільнено від проходження військової служби в лавах ЗСУ та останнім отримано право здійснення безперешкодного перетину державного кордону України, на підставі таких документів.

15 березня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено майно: предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 з магазином та 15 набоями до нього та предмет ззовні схожий на рушницю НОМЕР_2 .

Цього ж дня, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 КК України в порядку статті 208 КПК України.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 на думку слідчого може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на настпуне.

Відповідно до положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів ( пункт 1 частини другої статті 170 КПК України).

Згідно зі статтею 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 січня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000002.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 , розробив план та безпосередній механізм вчинення злочинів, який полягав: у підшукуванні осіб призовного віку бажаючих за незаконну грошову винагороду виїхати за кордон; оформлення для зазначених осіб заздалегідь підроблених офіційних документів висновків військово-лікарських комісій з подальшим оформленням тимчасових посвідчень військовозобов`язаних з недостовірними відомостями у них стосовно непридатності до військової служби по стану здоров`я; безперешкодну видачу службовими особами компетентних органів державної влади зазначених документів особам - замовникам, для одержання можливості безперешкодного перетину державного кордону України.

Реалізовуючи свій намір, ОСОБА_5 , в ході особистої зустрічі з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомив останнього щодо можливості виготовлення пакету необхідних дозвільних документів на підставі яких він зможе безперешкодно перетнути державний кордон України, та повідомив, що вартість його послуг складатиме 6000 доларів США, які під контролем правоохоронних органів отримані ним 20 лютого 2023 року від ОСОБА_7 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_5 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, відносно ОСОБА_6 були оформлені документи з внесеними до них недостовірними даними щодо стану його здоров`я, на підставі яких його звільнено від проходження військової служби в лавах ЗСУ та отримано право здійснення безперешкодного перетину державного кордону України, на підставі таких документів.

15 березня 2023 в період часу приблизно з 08.00 по 10.00 годину ОСОБА_6 на підставі підроблених документів перетнув державний кордон України на пункті пропуску «Паланка» на території Одеської області.

Цього ж дня, ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України, та 16 березня 2023 року останнього повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України їй вручена.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 234 КПК України, слідчим суддею Жовтневого райсуду Миколаївської області 11 березня 2023 року надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: фотокарток осіб, документів, що посвідчують особу; довідок з лікарень щодо стану здоров`я та проходження медичного обстеження; чорнових рукописних записів, (папери, їх фрагменти, блокноти, щоденники тощо), які містять відомості про виготовлення / оформлення актів чи інших документів стосовно проходження військово-лікарських комісій (в тому числі безпосередньо у ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ); комп`ютерної техніки; носіїв електронної інформації, які можуть містити зазначені документи та відомості в електронному вигляді; мобільних телефонів, використаних для вчинення вказаного кримінального правопорушення, з наявними в них відомостями про вхідні та вихідні дзвінки, а також зі збереженими текстовими повідомлення, та фотографіями; а також будь яких документів вищевказаного характеру у яких наявні відомості стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; грошових коштів, здобутих злочинним шляхом; грошових коштів в сумі 6000 доларів США, а саме купюри номіналом по 100 доларів США кожна серії та номери яких згідно переліку.

15 березня 2023 року на підставі вказаної ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 з магазином та 15 набоями до нього та предмет ззовні схожий на рушницю НОМЕР_2 .

Згідно постанови про визнання речовими доказами, предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 з магазином та 15 набоями до нього та предмет ззовні схожий на рушницю НL12-102 № НОМЕР_3 , що були вилучені 15 березня 2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000002 від 02 січня 2023 року.

З метою збереження речових доказів, слідчий ОСОБА_3 17 березня 2023 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 170, частини третьої статті170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З аналізу положень частини сьомої статті 236 КПК України вбачається, що при обшуку слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У свою чергу зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в ході проведення 15 березня 2023 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 у нього було вилучено предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 з магазином та 15 набоями до нього та предмет ззовні схожий на рушницю НОМЕР_2 .

В клопотанні прокурор для накладення арешту на майно, яке було вилучене 15 березня 2023 року в ході проведення обшуку, зазначив підставу і мету, які передбачені пунктом 1 частини першої статті 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.

Разом з тим, в поданому клопотанні не зазначене відповідне обґрунтування необхідності арешту майна на предмет ззовні схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 з магазином та 15 набоями до нього та предмет ззовні схожий на рушницю НОМЕР_2 , не зазначено яким чином воно відноситься до кримінального провадження.

Так, матеріали клопотання не містять відомостей, щодо правової підстави перебування вилученого майна у ОСОБА_5 , не зазначено вид вилученого предмету (чи містить ознаки вогнепальної зброї, що потребує спеціального дозволу, чи вилучений предмет віднесений до іншого виду зброї, що не потребує дозволу), його характеристики , тощо.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що якщо вилучений предмет є предметом, що вилучений законом з обігу, то вказаний предмет підлягає вилученню незалежно від його відношення до кримінального провадження в силу вимог частини сьомої статті 236 КПК України.

Вказані обставини вказують на не обґрунтованість необхідності арешту майна, а саме його відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема, які саме сліди або інші відомості кримінального правопорушення може зберегти на вилученому майні, яким чином воно може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначені обставини підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання, та мають бути перевіренні та дослідженні слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.

В клопотанні містяться тільки посилання на норми закону, якими передбачена підстава для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, без її обґрунтування, а також без зазначення мети цього арешту.

Таким чином, аналіз матеріалів провадження показав, що клопотання та долучені до нього матеріали про накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_5 майно не відповідають вимогам частини другої статті 171 КПК України, оскільки не підтверджують підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. При цьому сам факт визнання даного майна постановою слідчого речовими доказами в кримінальному провадженні не може бути за таких обставин безумовною підставою для його арешту. Тим більше, що дозвіл на відшукання вказаного майна слідчим суддею не давався, а слідчим та прокурором в ході розгляду клопотання про його арешт не надано обґрунтованих та переконливих доводів на підтвердження необхідності та підстав його вилучення та подальшого арешту у відповідності до положень статей 167-170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8