Провадження № 11-кп/4808/10/23
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002902 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , жительку АДРЕСА_2 ,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у вигляді застави - до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Відповідно до ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 03.08.2018 року до 02.11.2018 року у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту затримання.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, 02.08.2018 року близько 02 год. 20 хв. ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 перебували поряд із продуктовим магазином "Non Stop", що по вул. Тролейбусна, 2А в м.Івано-Франківську, де також перебував потерпілий ОСОБА_11 . В цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та його друзями розпочався словесний конфлікт, який через декілька хвилин припинився самостійно, а ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 пішли вздовж вул. Тролейбусна в напрямку до вул. Хіміків.

В подальшому, 02.08.2018 року близько 02 год. 40 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 будучи поряд із будинком АДРЕСА_3 , побачили потерпілого ОСОБА_11 разом із друзями, які також рухалися паралельно до вищевказаного будинку. Побачивши останніх, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжили словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, маючи при собі ніж, умисно нанесла вказаним ножем ОСОБА_11 два удари в область живота та грудної клітки зліва, спричинивши йому тілесні ушкодження, а саме: непроникаючу різану рану живота справа, яка утворилася від дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликала короткочасний розлад здоров`я, а також проникаючу колото-різану рану грудної клітки зліва, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечною для життя в момент спричинення.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_8 залишила місце події в невідомому напрямку, а потерпілого ОСОБА_11 доставлено до Івано-Франківської обласної клінічної лікарні.

Обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник - адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник адвокат ОСОБА_9 просив скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2022 року, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпанням можливості їх отримати, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Зокрема посилається на те, що суд свої висновки про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовує простим переліком показів обвинуваченої, потерпілого, свідків, експертними висновками, протоколами оглядів, разом з тим не вказує, чим саме або в якій частині кожний із них підтверджує висунуте обвинувачення.

Зазначає, що у своїх показаннях обвинувачена ОСОБА_8 вказувала на те, що неподалік від її дому між нею та ОСОБА_13 виник конфлікт, під час якого остання повалила її на землю. Коли ОСОБА_10 з ОСОБА_11 почали відтягувати від неї ОСОБА_13 , то вона почула крик потерпілого про те, що йому нанесено ножове поранення. Вона піднялася із землі, а ОСОБА_10 відштовхнув ногою до неї ніж, який вона підняла, після цього вони разом покинули місце події, а ніж ОСОБА_10 викинув за будинком. Жодних тілесних ушкоджень на потерпілому ОСОБА_11 вона не бачила. Потерпілий ОСОБА_11 в суді першої інстанції чітко вказав, що тілесні ушкодження він отримав в той час, коли розбороняв ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , яка руками схопила свідка за волосся. Таким чином, в обвинуваченої не було фізичної можливості нанести потерпілому два удари ножем в живіт та грудну клітку. Крім того, потерпілий підтвердив те, що свідок ОСОБА_10 відштовхнув ногою вказаний ніж та ОСОБА_8 його підняла. Зазначені показання обвинуваченої також підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими під час судового розгляду. Водночас, показання свідка ОСОБА_13 не підтверджують, що саме ОСОБА_8 спричинила потерпілому ножове поранення, а лише вказують на поведінку останньої, наявність конфлікту та погроз ножем. Разом з тим, показання свідка ОСОБА_15 , які покладено в основу вироку, не узгоджуються з показаннями потерпілого та інших свідків в частині того, що свідок ОСОБА_10 замахувався на потерпілого кулаком, однак потерпілий відхилив голову від удару, а також того, що ОСОБА_8 із задньої кишені шортів вийняла ніж та стала розмахувати ним перед потерпілим. Крім того, суд послався на показання свідка ОСОБА_10 , які містять протиріччя з показаннями обвинуваченої та інших свідків.

Захисник вважає, що наведені судом письмові докази не підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину. Зокрема, суд послався на висновок експерта №1.2-669/18 від 25.09.2018 року, згідно з яким наданий на дослідження ніж є різновидом ножів господарсько-побутового призначення, промислового виробництва. При цьому, суд не дав оцінку опису досліджуваного ножа, в судовому засіданні не оглядав його і не досліджував, та у вироку не обґрунтував, де ОСОБА_8 зберігала ніж до його застосування і чи могла вона, непомітно для оточуючих, тримати його біля себе.

На думку захисника, висновок експерта №430 від 27.09.2018 року, згідно з яким пляма на кофті обвинуваченої може належати крові потерпілого, тільки підтверджує показання ОСОБА_8 про те, що потерпілий дійсно втрутився в конфлікт між нею та ОСОБА_13 і саме в цей час кров останнього могла потрапити на її одяг. Разом з тим, під час досудового слідства не перевірялась можливість належності слідів крові свідку ОСОБА_13 .

Вказує на невідповідність слідчого експерименту з потерпілим вимогам ст. 240 КПК України, оскільки під час його проведення не здійснювалося відтворення дій, обстановки, обставин заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім того вказує, що під час досудового слідства було проведено обшук під виглядом огляду місця події - квартири АДРЕСА_4 . Проте, місцем вчинення кримінального правопорушення, є територія поряд з будинком АДРЕСА_3 . Разом з тим, зазначена слідча дія проведена за відсутності обвинуваченої та власника житла, тобто з порушенням норм КПК України, тому не може бути належним доказом у провадженні. Враховуючи концепцію «плодів отруйного дерева», висновок експерта №430 від 27.09.2018 року, згідно з яким досліджувалась пляма крові на кофті, що була вилучена в ході проведення огляду місця події, не може бути допустимим доказом вини ОСОБА_8 .

Сторона захисту вважає, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про долучення до матеріалів провадження висновку щодо результатів психофізіологічного тестування з використанням комп`ютерного поліграфу (детектора брехні) від 21.11.2018 року. При цьому, суд не заперечував, що такого роду висновок є джерелом доказів у кримінальному процесі, проте, в порушення вимог ч.1,2 ст. 332 КПК України відмовив у дорученні проведення експертизи.

Стверджує, що захисту було відкрито тільки матеріали кримінального провадження та, в порушення вимог ст. 290 КПК України, не відкрито медичну документацію щодо надання медичної допомоги потерпілому, на підставі якої проведена судово-медична експертиза №527 від 17.10.2018 року. Тому вважає, що зазначена медична документація, а також висновок експерта, відповідно до концепції «плодів отруйного дерева» є недопустимими доказами.

Також, захисник звертає увагу на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, в матеріалах провадження містяться журнали судових засідань від 29.10.2018, 07.11.2018, 19.11.2018, 03.12.2018, 12.02.2019, 27.02.2019, 21.03.2019, проте відсутні носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовані ці судові засідання.

Крім того, до початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 подав доповнення до апеляційної скарги.

Зокрема, посилається на розбіжності у місці розташування речових доказів - трьох слідів речовини бурого кольору, схожої на кров, однієї сережки, зазначених в протоколі огляду місця події від 02.08.2018 року та в протоколі проведення слідчого експерименту від 19.10.2018 року з потерпілим. Звертає увагу на те, що згідно з висновком експерта №527 від 17.10.2018 року потерпілий перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, а тому не міг об`єктивно сприймати події, які відбувались навколо нього та їх відтворити. Таким чином, твердження ОСОБА_8 судовим слідством не спростовані, а твердження потерпілого щодо обставин спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень та місця їх спричинення є сумнівними.

Окрім того, вважає, що висновок експерта №155 від 07.10.2018 року ніяким чином не підтверджує, що ножові поранення потерпілому спричинені саме ОСОБА_8 . Також, суд при оцінці вказаної експертизи не врахував зафіксованих пошкоджень тканини передньої поверхні футболки потерпілого та пошкоджень на його тілі з результатами слідчого експерименту з потерпілим, з яких, на думку захисника, вбачається, що в ОСОБА_8 не було фізичної можливості нанести йому вказані пошкодження.

Вказує, що вилучений на місці події, ніж не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Так, при ознайомленні з протоколом огляду місця події від 03.08.2018 року, в якому приймала участь ОСОБА_8 , остання вказала, що вилучений ніж їй не належить, вперше його бачить. Ніж, який вона підняла на місці пригоди, а потім за вимогою свідка ОСОБА_10 викинула, мав зламаний кінець клинка, приблизно на 1 см, руків`я виготовлене з органічного скла, скріплено трьома заклепками, з основою без будь-яких написів. Разом з тим, твердження ОСОБА_8 підтверджується висновком експерта №1.3-455/18 від 10.09.2018 року, відповідно до якого на поверхні ножа слідів рук не виявлено. Відсутність слідів рук ОСОБА_8 на ножі вказує на те, що вона його в руках не тримала.

Обвинувачена ОСОБА_8 просила скасувати вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2022 року, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати, а кримінальне провадження щодо неї закрити. Не погоджуючись з вироком суду, в обґрунтування своєї невинуватості посилається на аналогічні доводи, вказані в апеляційній скарзі її захисника.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та її захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явився. Апеляційний суд повідомляв потерпілого про дату, час і місце апеляційного розгляду. Зокрема, на підставі прийнятої ОСОБА_11 телефонограми, секретарем судового засідання складено довідку від 16.11.2022 року про те, що потерпілий повідомлений про розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , однак не може з`явитися у судове засідання, оскільки знаходиться на службі у ЗСУ, просив розглядати провадження за його відсутності. При цьому, на запит апеляційного суду ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь від 14.12.2022 року за №8/2/1837 про те, що ОСОБА_11 призваний на військову службу під час мобілізації 28.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 та її захисник підтримали доводи апеляційних скарг. Стверджують, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України побудовані на суперечливих показаннях свідків та неналежних, недопустимих письмових доказах. Вважають, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які дозволяють встановити, що саме ОСОБА_8 нанесла потерпілому ОСОБА_11 тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Колегія суддів звертає увагу на те, що доводи обвинуваченої та її захисника щодо невинуватості у вчиненні злочину, аналогічні тим, які наводились ними у суді першої інстанції та яким суд першої інстанції надав відповідну оцінку у мотивувальній частині обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за обставин та в обсязі, встановленому у судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Обвинувачена ОСОБА_8 у суді першої інстанції вину у вчиненому не визнала та надала показання про те, що 01.08.2018 року близько 23 год. вирішили з свідком ОСОБА_10 піти до магазину "Нон стоп", що по вул. Тролейбусній. На зустріч їм йшли троє хлопців та дівчина, з якими виник конфлікт, оскільки вона зіштовхнулась із дівчиною свідком ОСОБА_13 . Під час конфлікту вони одна одну ображали нецензурною лайкою, після чого попросили вибачення та конфлікт був припинений. В магазині свідок ОСОБА_10 купив пляшку вина, та коли вони вийшли, хлопці почали з`ясовувати чому вона ображала їхню сестру, а свідок ОСОБА_10 сказав у відповідь чому вона ображала його співмешканку. Почалася штовханина, під час якої в свідка ОСОБА_10 з задньої кишені випав ніж з чорною ручкою, який він взяв з дому. Цей ніж вона підняла та віддала свідку ОСОБА_10 , після чого вони пішли додому. Недійшовши додому декілька метрів, до них підбіг один із хлопців, що був біля магазину та представився працівником поліції, після чого знову виник конфлікт під час якого свідок ОСОБА_13 вчепившись їй у волосся повалила на землю. В той час свідок ОСОБА_10 бився із хлопцями. Коли свідок ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_11 почали відтягувати свідка ОСОБА_13 , вона почула як потерпілий ОСОБА_11 викрикнув, що йому нанесено ножове поранення. Коли вона піднялася із землі, свідок ОСОБА_10 копнув до неї ніж, вона його підняла та вони двоє покинули місце події, а ніж свідок ОСОБА_10 викинув за будинком. Кошти потерпілому за лікування в розмірі 5 000,00 гривень відшкодовувала її сестра, яка проживає за межами території України, з жалю до потерпілого. Винним у вчиненому вважає свідка ОСОБА_10 , оскільки він її обмовив з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вищевказані показання ОСОБА_8 щодо невинуватості у вчиненні правопорушення повністю спростовуються сукупністю доказів, які судом безпосередньо та повно досліджені.

Так, потерпілий ОСОБА_11 у суді першої інстанції пояснив, що 01.08.2018 року близько 11 год. вечора під час конфлікту обвинувачена ОСОБА_8 вела себе агресивно, схопила свідка ОСОБА_13 за волосся а коли він став їх розбороняти, та був повернутий до обвинуваченої ОСОБА_8 передньою частиною тіла, відчув удар в ліву сторону грудної клітки. Хто саме наніс удар ножем, ствердно вказати не може, оскільки, це було миттєво. Коли отямився, побачив на футболці кров та вигукнув, що його порізали. Дещо згодом свідок ОСОБА_10 копнув ніж ногою і обвинувачена ОСОБА_8 його підняла. Ніж був темного кольору. Коли приїхали швидка медична допомога та поліція, його забрали в лікарню, де його навідував родич обвинуваченої ОСОБА_8 - ОСОБА_16 . Сестра обвинуваченої, яка перебуває за межами території України телефонувала до його батьків з метою здійснити оплату за лікування та нею було переведено грошові кошти в розмірі 5000,00 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про неприпустимість посилання на показання потерпілого ОСОБА_11 з підстав того, що він перебував у стані сильного алкогольного сп`янінні і не міг об`єктивно сприймати події, які відбувались навколо нього та їх відтворити, оскільки його показання достатньо послідовні, логічні та узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 та сукупністю інших доказів в частині обставин виниклого конфлікту, характеру застосованого до нього насильства та знаряддя злочину, наслідків, які настали у виді заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Крім того показання потерпілого ОСОБА_11 в суді першої інстанції аналогічні його первинним показанням під час слідчого експерименту 19.10.2018 року, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту та відеозаписом даної слідчої дії від 19.10.2018 року (а.с.79-82 том 2), що свідчить про їх послідовність, відповідність фактичним обставинам та правдивість.

Колегія суддів вважає, що вказана слідча дія була проведена з урахуванням вимог ст. 240 КПК України та відповідає вимогам закону і доводи захисника про порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення зазначеного слідчого експерименту не знайшли свого підтвердження.

Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілого слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії. Таким чином, під час проведення слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_11 відтворював обставини події, під час якої йому були нанесені тілесні ушкодження.

Водночас, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України протоколи слідчих експериментів належать до документів та в розумінні ст. 84 КПК України є самостійним джерелом доказів, під час якого слідчий, прокурор перевіряє або уточнює певні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_10 , які повністю спростовують доводи обвинуваченої про його причетність до вчиненого правопорушення та свідчать про їх безпідставність та невідповідність фактичним обставинам. Так, в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_10 показав, що 02.08.2018 року близько першої години ночі в них стався конфлікт поряд із нічним магазином " Нон стоп ". Відразу за ним, до магазину прийшла обвинувачена ОСОБА_8 , яка теж втрутилася в конфлікт, стала кричати що всіх переріже та показала ніж. Під час конфлікту всі вживали нецензурну лайку. Коли він відійшов справити свої природні потреби, ніж залишився в обвинуваченої, а коли повернувся, то був свідком конфлікту, під час якого свідок ОСОБА_13 тримала за волосся обвинувачену ОСОБА_8 , а потерпілий ОСОБА_11 в цей час сказав, що його порізали. Ствердив, що до виникнення конфлікту вони випили пляшку вина "Кагор". Ніж, з чорною ручкою, лежав на землі, а обвинувачена ОСОБА_8 його підняла. Хто саме наніс тілесне ушкодження потерпілому йому невідомо.

Показання вищевказаного свідка ОСОБА_10 мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, оскільки останній повідомив про обставини, які вказують на обвинувачену ОСОБА_8 саме як на особу, яка вчинила правопорушення.

Вищевказані пояснення свідка ОСОБА_10 прямо вказують на те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні саме обвинуваченою ОСОБА_8 , яка приймала активну учать у виниклому конфлікті, погрожувала заподіяти тілесні ушкодження ножем та мала при собі ніж в той час, коли потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_14 надав суду показання про те, що 01.08.2018 року близько 23 год. 00 хв. він відпочивав в компанії потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 . Близько 02 год. 30 хв. 02.08.2018 року до магазину "Нон стоп" прийшла обвинувачена ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 . Виникла суперечка, обвинувачена, з невідомих для нього причин, стала ображати свідка ОСОБА_13 . Під час словесної перепалки вони шарпали один одного за одяг. Ножа в обвинуваченої він не бачив, однак бачив тілесні ушкодження та кров на одязі потерпілого ОСОБА_11 . Хто саме наніс тілесні ушкодження потерпілому вказати не може. Бачив як свідок ОСОБА_10 ногою відштовхнув ножа, який уже лежав на землі, після того як потерпілому були нанесені тілесні ушкодження.

Вищевказаний свідок допитувався в суді першої інстанції у встановленому законом порядку у зв`язку з чим, колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про необхідність повторного допиту вказаного свідка з метою перевірки пояснень які він надав на стадії досудового розслідування.

Зокрема, в своїй апеляційній скарзі захисник посилається на те, що на стадії досудового розслідування вказаний свідок стверджував, що після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 він бачив ніж у руках ОСОБА_10 .

Однак, такі доводи не відповідають фактичним обставинам, носять голослівний характер та суперечать показанням свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні суду першої інстанції, в яких останній стверджував, що не бачив тілесні ушкодження та кров на одязі потерпілого ОСОБА_11 , не може вказати хто саме наніс тілесні ушкодження потерпілому , однак бачив як свідок ОСОБА_10 ногою відштовхнув ножа, який уже лежав на землі, після того як потерпілому були нанесені тілесні ушкодження.

Разом з тим, вищевказані пояснення свідка повністю узгоджуються із показаннями обвинуваченої ОСОБА_8 , яка показала, що після того як свідок ОСОБА_10 копнув ніж, вона його підняла. Про те, що саме обвинувачена ОСОБА_8 підняла із землі ніж стверджував в своїх показаннях і свідок ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що 01.08.2018 року близько 23 год. 00 хв. він перебував в компанії свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 біля магазину "Нон стоп", коли до магазину підійшла обвинувачена ОСОБА_8 , яка висловлювалась нецензурною лайкою в сторону його сестри - свідка ОСОБА_13 та після незначної словесної перепалки пішла геть. Згодом, обвинувачена ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_10 повернулися та стали висловлюватися в їхню сторону нецензурною лайкою, на що їм було зроблено зауваження. Після того, як потерпілий ОСОБА_11 підійшов до обвинуваченої ОСОБА_8 ,остання вийняла із задньої кишені шортів ніж та стала розмахувати ним перед потерпілим. Після появи плям крові на футболці, обвинувачена відійшла від потерпілого та разом із свідком ОСОБА_10 покинули місце події.

Показання вищевказаного свідка узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_10 в тій частині, що саме обвинувачена ОСОБА_8 мала при собі ніж та погрожувала ним під час конфлікту і прямо вказують на те, що саме в обвинуваченої знаходилось знаряддя злочину в той час, коли потерпілому були заподіяні тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції показала, що 02.08.2018 року близько першої години ночі вона перебувала в компанії свого брата свідка ОСОБА_15 коли до їхньої компанії наблизився свідок ОСОБА_10 та обвинувачена. Вказувала, що обвинувачена перебувала у нетверезому стані, вживала нецензурну лайку та з самого початку конфлікту поводила себе агресивно та весь час акцентувала увагу на те, що вона має ніж, "а тому якщо щось, то заріже". До нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , тягала свідка ОСОБА_13 за волосся, була емоційно збудженою.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2018 року свідок ОСОБА_13 впізнала особу на фото №1, до якої 02.08.202018 року близько 03:10 год. по вул. Тролейбусна у м. Івано-Франківську підійшов ОСОБА_18 , у зв`язку з тим, що остання висловлювалась нецензурною лексикою в її з друзями ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , сторону, а коли повернувся, то повідомив, що його підрізали. Як вбачається з довідки до протоколу впізнання від 03.08.2018 року на фото під номером 1 в фототаблиці зображена ОСОБА_8 (а.с.33-35 том 2).

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що під час конфлікту обвинувачена вживала нецензурну лайку, потім вхопила за волосся свідка ОСОБА_13 після чого він почув крик, що в когось є ніж. Самого конфлікту детально пригадати не може, оскільки перебував в стані алкогольного сп`яніння та покинув компанію до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому. Зі слів друзів йому стало відомо, що потерпілий після конфлікту із ножовими пораненнями потрапив в лікарню.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2018 року, свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фото №3, яка 02.08.2018 року близько 02 год. 30 хв. в м.Івано-Франківську по вул. Тролейбусна, поруч із магазином "Вопак" почала безпричинно поводити себе неадекватно і голосно висловлювалась нецензурною лексикою в його сторону та сторону його друзів, а саме: ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Згідно довідки до протоколу впізнання від 03.08.2018 року на фото під номером 3 в фототаблиці зображена ОСОБА_8 (а.с.30-32 том 2).

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_11 , та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 повністю узгоджуються між собою, доповнюють одне одного та у своїй сукупності із іншими доказами, вказують на те, що саме обвинувачена ОСОБА_8 поводила себе агресивно під час конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, погрожувала застосувати ніж, який мала при собі та яким в подальшому нанесла ножові поранення потерпілому.

Суд першої інстанції мотивуючи правильність своїх висновків щодо встановлених фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, обґрунтовано послався на сукупність письмових доказів, що були досліджені при розгляді кримінального провадження.

Зокрема, згідно з даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.08.2018 року, потерпілий ОСОБА_11 повідомив, що 02.08.2018 року близько 02 год, 40 хв. невідома особи, перебуваючи по вул. Тролейбусна в м.Івано-Франківську, в ході словесного конфлікту нанесла три ножових поранення (а.с.29 том 2).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 02.08.2018 року з фототаблицями, зафіксовано обстановку на місці вчинення злочину - ділянка дороги по вул. Тролейбусна біля будинку №18 в м.Івано-Франківську, де було виявлено три сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, одну сережку з металу схожого на срібло з каменем світло зеленого кольору (а.с.1-5 том 2), та які постановами від 03.08.2018 року визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Вищевказаний протокол огляду місця події свідчить про те, що судом правильно встановлено місце злочину, оскільки дані протоколу повністю узгоджуються з іншими доказами і провадженні, показаннями потерпілого та свідків.

З протоколу огляду місця події від 03.08.2018 року з фототаблицями вбачається, що під час огляду прилеглої території будинку АДРЕСА_5 під сухою травою було виявлено та вилучено предмет схожий на кухонний ніж із ручкою чорного кольору (а.с.7-15 том 2), та який постановою від 03.08.2018 року визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів вважає голослівними доводи захисника про те, що ОСОБА_8 під час зазначеної слідчої дії заперечувала належність їй, вилученого на місці події, ножа.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 237 КПК України особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

Колегія суддів зауважує, що на виконання вимог ч. 4 ст. 237 КПК України, до протоколу огляду місця події від 03.08.2018 року було занесене повідомлення ОСОБА_8 про те, що вона 02.08.2018 року викинула предмет схожий на кухонний ніж за цією адресою і інших заяв ОСОБА_8 не робила.

Згідно даних висновку експерта №1.2-669/18 від 25.09.2018 року, наданий на дослідження ніж не відноситься до холодної зброї. Ніж є різновидом ножів господарсько-побутового призначення, промислового виробництва (а.с.64-67 том 2).

З протоколу огляду місця події від 03.08.2018 року з схемою та відео на DVD-R диску, вбачається, що за згодою ОСОБА_23 , було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 , де з кімнати №2, а саме сумки, яка знаходилась в шафі купе, вилучено: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 із червоною обкладинкою; картку фізичної особи - платника податків на ім`я ОСОБА_8 ; свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_8 ; закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , в якому знаходилась іноземна валюта; копія паспорта громадянина України ст. 12, 13; страховий лист на ім`я ОСОБА_8 . З пральної машини марки "ZANUSSI" у ванній кімнаті вилучено джинси жіночі білого кольору із забрудненнями, кофту сірого кольору на довгий рукав, на якій при поверхневому огляді виявлено пошкодження та пляму речовини бурого кольору (а.с.17-25 том 2).

При цьому колегія суддів вважає неспроможними доводи захисника обвинуваченої про те, що зазначений огляд місця події був фактично обшуком квартири, а також його проведено за відсутності ОСОБА_8 та власника житла, тобто з порушенням вимог КПК України, що свідчить про недопустимість доказів, здобутих внаслідок його проведення, зокрема вилученої кофти обвинуваченої та проведеного дослідження плями крові на кофті (висновок експерта №430 від 27.09.2018 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. Частиною 1 ст. 233 КПК України передбачено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Огляд місця події проводився уповноваженою особою за участю власника квартири ОСОБА_23 у присутності двох понятих, за його наслідками був складений протокол.

Крім того, свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції підтвердила, що огляд квартири проведено за її згодою, та пояснила, що обвинувачена ОСОБА_8 разом із своїм співмешканцем свідком ОСОБА_10 близько пів року орендувала в неї квартиру по АДРЕСА_6 . На прохання працівників поліції відкрила квартиру, де було проведено огляд, під час якого, вилучено жіночі джинси, кофту та взуття, які належали обвинуваченій. На кофті вона бачила якісь плями, однак, ствердно сказати від чого вони, вона не може.

Отже,огляд житла проведений із дотриманням вимог ст.ст. 233,237 КПК України, а тому є допустимим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 03.08.2018 року встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в нічний час доби 02.08.2018 року йшли зі сторони перехрестя вулиць Тролейбусна-Хіміків в сторону с.Уринів, де через три хвилини, також в сторону с.Угринів, проходили три невідомі особи, а через десять хвилин на великій швидкості проїхав автомобіль патрульної поліції з ввімкненими проблисковими маячками (а.с.36-44 том 2).

Відповідно до висновків експерта №428 та №427 від 05.09.2018 року кров обвинуваченої ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВО, кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВО (а.с.61, 62 том 2).

Згідно даних висновку експерта №431 від 24.09.2018 року, кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВО. Кров підозрюваної ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВО. В плямах на футболці (об.№1), ремені (об.№2), штанах (об.3), кеді з правої ноги (об.№4) потерпілого ОСОБА_11 , знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах виявлений антиген В за ізосерелогічною системою АВО. Таким чином, кров, що виявлена на вищевказаних речових доказах, може належати особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ за ізосерелогічною системою АВО, що не виключає можливості приналежності крові потерпілому ОСОБА_11 (а.с.49, 50 том 2).

Відповідно до висновку експерта №429 від 01.10.2018 року, кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВО. Кров обвинуваченої ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВО. В помарках на трьох марлевих тампонах (об.№1-3) - змивах, вилучених в ході проведення огляду місця події, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаних об`єктах виявлений антиген В за ізосерелогічною системою АВО. Таким чином, кров, що виявлена на вищевказаному речовому доказі, може належати особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ за ізосерелогічною системою АВО, що не виключає можливості приналежності крові потерпілому ОСОБА_11 (а.с.52, 53 том 2).

Відповідно до висновку експерта №430 від 27.09.2018 року, кров потерпілого ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерелогічною системою АВО. Кров обвинуваченої ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерелогічною системою АВО. В плямі на кофті (об.№1), вилученої в ході проведення огляду місця події, знайдена кров людини. При серологічному дослідженні у вказаному об`єкті виявлений антиген В за ізосерелогічною системою АВО. Таким чином, кров, що виявлена на вищевказаному речовому доказі, може належати особі (особам) групи В з ізогемаглютиніном анти-А або АВ за ізосерелогічною системою АВО, що не виключає можливості приналежності крові потерпілому ОСОБА_11 (а.с.58, 59 том 2).

Разом з тим, суд першої інстанції детально проаналізував об`єктивні відомості про виявлені у потерпілого тілесні ушкодження та обґрунтовано послався на висновок експерта №527 від 17.10.2018 року, відповідно до якого у гр. ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження: проникаюча колото-різана рана грудної клітки зліва з ушкодженням сегменту S7 лівої легені та крововиливом в плевральну порожнину (до 400 мл крові), що викликали необхідність проведення операції (Відеоторакоскопія зліва, зупинка кровотечі, видалення гемотораксу, дренування по Бюллау), та непроникаюча різана рана живота справа, що викликала необхідність проведення операції (ПХО рани передньої черевної стінки, ревізія рани, ушивання, дренування) можуть відповідати терміну вказаному в ухвалі, утворилися від дії плоского колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа про, що свідчать дані медико-криміналістичної експертизи від 11.10.2018 року. Проникаюча колото-різана рана грудної клітки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент спричинення; непроникаюча різана рана живота відноситься до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я (а.с.70, 71 том 2).

На переконання колегії суддів, доводи захисника про недопустимість висновку експерта №527 від 17.10.2018 року, з тих підстав, що стороні захисту, в порушення вимог ст.290 КПК України, не було відкрито медичну документації є безпідставними.

Так, колегією суддів встановлено, що дана експертиза була призначена під час досудового розслідування. Ухвала слідчого судді про призначення цієї експертизи була відкрита стороні захисту в порядку ст.290 КПК України. Матеріали даної експертизи у відповідності до ч.11 ст.290 КПК України були відкриті стороні захисту як додаткові матеріли, отримані під час судового розгляду. Проте, сторона захисту не порушувала в суді першої інстанції питання про надання їй доступу до медичної документації, за результатами дослідження якої експертом було сформовано висновок.

При цьому, перевіряючи наведені доводи сторони захисту, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові Колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №753/14134/19, згідно з якою відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 КПК, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом.

Згідно з висновком експерта №155 від 07.10.2018 року із фототаблицями встановлено, що на передній поверхні зліва футболки, виявлено колото-різане пошкодження, яке за розташуванням відповідає ділянці колото-різаної рани грудної клітки зліва потерпілого і могло бути заподіяне внаслідок одного удару плоским колючо-ріжучим предметом, що має обушок і лезо. Крім того, на передній поверхні футболки справа є одне різане пошкодження, яке за розташуванням відповідає ділянці рани передньої черевної стінки потерпілого і утворилось від одноразової дії ріжучого предмета, яким могло бути лезо колючо-ріжучого предмета. Досліджене на футболці колото-різане пошкодження та відповідна йому колото-різана рана на тілі потерпілого могли бути заподіяні клинком ножа, поданого на експертизу. Різане пошкодження на футболці та відповідна рана на тілі потерпілого могли бути заподіяні лезом цього ж ножа. В момент слідотворення потерпілий перебував у вертикальному положенні і під час заподіяння описаних пошкоджень на футболці та відповідних ран на його тілі міг бути обернений до нападаючого передньою поверхнею тіла (а.с.72-78 том 2).

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказаний висновок експерта повністю узгоджується із показаннями потерпілого ОСОБА_11 в частині його доводів про те, що в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинувачена ОСОБА_8 була обернена до нього передньою частиною тіла, що додатково вказує на обвинувачену, яка на особу, яка заподіяла тілесні ушкодження потерпілому.

Висновок експерта №155 від 07.10.2018 року повністю узгоджується з іншими матеріалами кримінального провадження, сумнівів у правильності та об`єктивності такого висновку не виникає, а тому він обґрунтовано покладений в основу обвинувального вироку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги висновок щодо результатів психофізіологічного тестування з використанням комп`ютерного поліграфу (детектора брехні) від 21.11.2018 року, проведеного з ОСОБА_8 , оскільки такий виконаний неналежним суб`єктом, а отже є недопустимим доказом.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи сторони захисту про те, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та відсутні носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовані судові засідання від 29.10.2018, 07.11.2018, 19.11.2018, 03.12.2018, 12.02.2019, 27.02.2019, 21.03.2019, оскільки такі доводи не відповідають фактичним обставинам і до матеріалів кримінального провадження долучені відповідні носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів, у встановленому законом порядку, зафіксовані вищевказані судові засідання.

Колегія суддів вважає, що сукупність досліджених судом першої інстанції доказів повністю підтверджує вину ОСОБА_8 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч. 1 ст. 121 КК України та поза розумним сумнівом свідчить, що вона умисно заподіяла тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_11 , тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Апеляційним розглядом встановлено, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винної, зокрема те, що вона раніше не судима, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеристику з місця реєстрації, відповідно до якої вона характеризується позитивно, однак фактично по місцю реєстрації не проживає, її майновий стан, відсутність постійного місця роботи, молодий вік, стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів і справедливим щодо досягнення мети покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального закону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5