У Х В А Л А
Справа № 185/9257/22

Провадження № 1-кс/185/1908/22

09 листопада 2022 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0001255 від 08 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна,
В С Т А Н О В И В:
Поданим на розгляд слідчому судді клопотанні, погодженим з прокурором, слідчий порушує питання про накладення арешту на майно, вилучене під час огляду місця події 07.11.2022 року, а саме автомобіль марки ЗІЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від нього, купу фрагментів деревини, розмірами 3м-70 см та друга купа фрагментів деревини розмірами 1м-3м, технічний паспорт на транспортний засіб НОМЕР_2 та протокол перевірки транспортного засобу.

Відомості за даним фактом 08 листопада 2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001255 з попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 246 КК України, тобто незаконне перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.
Під час проведення огляду 07 листопада 2022 року було виявлено автомобіль ЗІЛ-131, д.н.з. НОМЕР_1 , користувачем якого є ОСОБА_4 , поблизу було виявлено фрагменти зрубаних дерев.
Постановою слідчого від 08 листопада 2022 ркоу вилучені предмети визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, оскільки вони є предметом та знаряддями вчинення кримінального правопорушення.
У клопотанні вказано, що з метою збереження речових доказів, попередження можливості їх знищення, пошкодження та внесення в них непоправних змін, слід накласти арешт на вилучене майно шляхом заборони користуватися, відчужувати та розпоряджатися ним.
Вивчивши клопотання та матеріали додані до клопотання щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання між собою, та у сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, приходжу до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема:

- правову підставу для арешту майна;

- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Оскільки накладення арешту на майно презюмує втручання у право на володіння цим майном фізичної або юридичної особи, слід також враховувати, що такий захід має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційним їй, що визначено в рішенні у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (Case of James and others v. the United Kingdom) № 8793/79 від 21 лютого 1986 року, Series A, № 98.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, а також забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Однак, матеріали клопотання, всупереч вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України, не містять даних щодо того, що під час огляду місця події 07.11.2022 року вилучено саме той перелік майна, про арешт якого просить слідчий, також не додано копій документів, про арешт яких просить слідчий зокрема зазначеного слідчим технічного паспорту на транспортний засіб, оскільки слідчим надано копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, і ці документи не є тотожними, що унеможливлює перевірку слідчим суддею тих відомостей та обставин, на які посилається слідчий в своєму клопотанні.

Також, до клопотання не додано документи, які підтверджують право користування та володіння автомобілем саме ОСОБА_4 , а також не надано доказів щодо встановлення розміру істотної шкоди згідно ч. 1 ст. 246 КК України.
Враховуючи наведене, слідчий суддя позбавлений впевнитися в існуванні сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно є доказом вчинення злочину.

Викладене свідчить про недотримання вимог ст.171 КПК України, а відтак зумовлює повернення клопотання для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0001255 від 08 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України про арешт майна- повернути для усунення недоліків, встановивши строк в сімдесят дві години з моменту постановлення ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1