ЄУН №336/6647/22
Номер провадження №1-кс/336/971/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0001833 від 22 листопада 2022 р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 листопада 2022 року, приблизно об 11 годині 20 хвилин, у період дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, діючи, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, знаходячись у приміщенні палати № 2 терапевтичного відділення КНП "Міська лікарня № 8 " ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Харчова, 2, під приводом здійснення дзвінку, заздалегідь не маючи наміру повертати майно, попрохав у потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належний їй мобільний телефон «Lenovo A6000 DUOS 1/8 GB», ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 4 500 гривень 00 копійок, на що потерпіла ОСОБА_7 , добровільно передала вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_5 .

Для реалізації свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 тримаючи вказаний мобільний телефон у руках, направився до виходу з приміщення вказаної палати. Але його дії були помічені свідком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка повідомила ОСОБА_5 , що зазначений мобільний телефон належить потерпілій ОСОБА_7 і наполягала на його поверненні. Незважаючи на зауваження, ОСОБА_5 , разом із викраденим майном втік з місця вчинення злочину, після чого, розпорядитися ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 , матеріальну шкоду на загальну суму 4 500 гривень 00 копійки.

На даний час дії ОСОБА_5 , кваліфікуються за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже таким чином досудове розслідування зможе провести з підозрюваним всі заплановані слідчі дії по даному кримінальному провадженню, крім того, обрання даного запобіжного заходу унеможливить вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просять його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання. ОСОБА_5 зазначив, що він наркозалежний і хоче поїхати лікуватися в іншу область. Захисник просила суд застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, вважає, що підстав для тримання його під вартою немає, кваліфікація злочину не вірна.

Вислухавши прокурора та слідчого, пояснення захисника, підозрюваного, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Згідно вимогам ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовуються до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою" подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_8 , оскільки вона є ріднею бабусею підозрюваного, яка спілкується з ним; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 раніше засуджений за вчинення корисливих злочинів, судимість за яке не знята та не погашена у встановлений законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, висновків не зробив та знову вчинив корисливий злочин в умовах воєнного стану.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме: витягом з ЄДР від 22.11.2022, рапортом, протоколом огляду місця події, протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.11.2022, протоколом допиту потерпілого, протоколами допитів свідків, протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, протоколом допиту підозрюваного, протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та іншими матеріалами.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий (06 травня 2021 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт), на шлях виправлення та перевиховання не став, висновків не зробив та знову скоїв корисливий злочин. Окрім того, в Шевченківському районному суді м.Запоріжжя перебувають два обвинувальні акти за ч.2 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 186 КК України; по кримінальному провадженню за №336/8172/20 ОСОБА_5 з 12 січня 2022 перебуває у розшуку, що підтверджується відповідною ухвалою суду. Також встановлено, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, постійного доходу не має, на утриманні осіб не має, має зареєстроване та фактичне місце проживання, з 2019 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, востаннє 26.08.2022 по 29.09.2022.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, підозра особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 суд враховує той факт, що останній раніше засуджений за вчинення корисливого злочину, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став і знову вчинив умисний, корисливий злочини, який є тяжким, санкція якого передбачає до 10 років позбавлення волі, вчинив злочин в умовах воєнного стану. Також слідчий суддя враховує, що підозрюваний перебуває у розшуку по іншому кримінальному провадженню.

Вказане, характеризує підозрюваного ОСОБА_5 як особу маргінальну, вказує на відсутність для останнього авторитету правового примусу у вигляді обов`язковості виконання судового рішення про обрання відносно нього запобіжного заходу, свідчить про реальність заявленого вище ризику, зокрема, вчинення ним нового кримінального правопорушення, без обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з вчиненням тяжкого злочину, є підстави вважати, що ОСОБА_5 будучи особою, раніше судимою, усвідомлюючи невідворотність настання покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою ухилення від кримінального покарання, не маючи достатньо стійких соціальних зв`язків, місця роботи, враховуючи відсутність для нього авторитету обов`язковості виконання судових рішень про обрання запобіжного заходу, тобто, може без перешкод залишити місце свого проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, у разі не обрання йому запобіжного заходу, чим буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Також судом враховується той факт, що по даному кримінальному провадженню свідком є рідна бабуся підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка підтримує зв`язок з підозрюваним, а тому існує ризик впливу на свідка.

Відмовляючи у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, суд зазначає, що підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, зокрема і особистого зобов`язання, суд не вбачає, оскільки в судовому засіданні слідчим суддею встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, враховуючи той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена у встановленому законом порядку та знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його не бажання стати на шлях виправлення, слідчий суддя з урахуванням викладеного застосовує до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового слідства, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаної особи.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого, не встановив.

На час розгляду клопотання суду не надано доказів про неможливість перебування підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення за станом здоров`я або з інших причин.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з урахуванням обставин вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий судя вважає, що застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) 00 гривень буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірною для нього.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 строком 60 діб рахувати з 16.12.2022, з моменту фактичного затримання в залі судового засідання.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0001833 від 22 листопада 2022 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, але не більше строку досудового слідства.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) 00 гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена на користь держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 16.12.2022, з моменту фактичного затримання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 19.12.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1