Справа № 456/3421/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/852/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000053 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.09.2022 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, працюючої на безоплатній основі головою ОСББ «Котляревського, 10», неодруженої, раніше не судимої,

обвинуваченоїу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.09.2022, яким її визнано винною у вчиненні правопорушення зач.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 24 000 грн. відмовлено.

Апелянт просить вирок суду першої інстанції змінити ; ухвалити новий вирок, яким її виправдати і повністю відмовити у задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 . Вважає, що вирок є незаконним, необґрунтованим, необ`єктивним, оскільки суд неправильно встановив фактичні обставини справи, не надав належної оцінки всім доказам. У справі є багато суперечливих обставин, які не були враховані судом і рішення прийнято з обвинувальним ухилом.

Апелянт зазначає, що свідок ОСОБА_10 не був присутній на місці події, а тому його покази не заслуговують на увагу. З висновку № 97 від 28.05.2021 не вбачається що у ОСОБА_9 , яка 26.05.2021 була на огляді через 6 днів після події, є ознаки тілесних ушкоджень, але їй в період з 20.05.2021 по 26.05.2021 ушкодження міг хто завгодно завдати.

Апелянт звертає увагу, що в основу вироку покладено звинувачення по дослідженим документам зокрема: «З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.05.2021», дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_11 , звернулась до Стрийського РУП із заявою, щоб прийняти міри до ОСОБА_11 , яка систематично вчиняє з нею конфлікти із застосуванням фізичної сили.

З заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.05.2021, дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_11 , звернулась до Стрийського РУП і заявою, щоб прийняти міри до ОСОБА_11 , яка 20.05.2021 близько 18 год., під час конфлікту, що виник між ними на грунті особистих неприязних відносин у підвальному приміщенні в будинку АДРЕСА_2 , спричинила їй тілесні ушкодження.»

Тобто ОСОБА_12 на ОСОБА_12 скаржилася та сама собі спричинила тілесні ушкодження. Відповідно до ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо в судовому засіданні.

Апелянт наполягає, що її провину не доведено, а всі сумніви повинні трактуватися на її користь, як це передбачено чинним законодавством.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 , 20.05.2021 року, о 18:00 години, знаходилась разом із потерпілою ОСОБА_9 у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 , де між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт та обвинувачена ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , підійшла до останньої, та з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, схопила за передпліччя лівої та правої рук та сильно стиснувши їх руками, відштовхнула в сторону.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді садна на лівому передпліччі, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Будучи повідомленими про час та місце апеляційного розгляду представник потерпілої адвокат ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Адвокат ОСОБА_13 подав клопотань про розгляд справи за їх відсутності та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок - без змін.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні вимоги в повному обсязі, міркування прокурора про залишення без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченої, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_6 , за ч.1 ст. 125 КК України.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, не зважаючи на невизнання ОСОБА_6 вини у скоєнні кримінального правопорушень, за ч.1 ст. 125 КК України, судовий розгляд проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення.

При цьому суд першої інстанції врахував в сукупності всі встановлені обставини подій, які відбулися 20.05.2021 року.

Показання обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона не вчиняла кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 125 КК України, спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами та показами учасників судового процесу.

Зокрема свідка ОСОБА_14 , яка показала, що біля 17 год. 20 травня 2021 року, вони разом з потерпілою прибирали в підвальному приміщенні. Почули стукіт, у загальні двері та з криками зайшла ОСОБА_12 .. Зайшовши в кімнату, зловила потерпілу за руки і почала силою її відтягувати і коли сказали обвинуваченій, що викликають поліцію то вона відпустила потерпілу. Бачила подію повністю оскільки, стояла позаду потерпілої і ударів ніхто не наносив, просто стикали руки. Подія тривала 5-7 хв. У той час тілесних ушкоджень на потерпілій не бачила, а в лікарні, після події, потерпілій стало погано, і вона відвезла її в лікарню, побачила на руках потерпілої червоні плями, крім того в потерпілої був високий тиск.

Свідок ОСОБА_10 , показав в судовому засіданні, що з ОСОБА_6 не знайомий і 20 травня 2021 року, йому зателефонував друг ОСОБА_15 та сказав, що в дружини конфлікт з головою ОСББ. Коли приїхав на місце події то була вже поліція, яка відбирала пояснення. Йдучи додому бачив потерпілу, яка була перелякана, вся тряслась, бачив почервоніння на руці та передпліччі. Самого інциденту не бачив. Все знає зі слів потерпілої, яка сказала, що все це зробила голова ОСББ.

Крім того в суді першої інстанції був допитаниц експерт ОСОБА_16 , показав, що працює експертом. Висновок №97 від 28.05.2021 наданий ним на досудовому розслідуванні підтримує повністю. Враховуючи записи лікарів, утворення ушкоджень, повністю можуть відповідати даті вказаній у постанові. Дату отримання ушкоджень, можливо вказати, а годину ні. У висновку вказано те, що він бачив, оскільки особисто оглядав потерпілу, гематом у потерпілої не бачив однак садна, які були на тілі потерпілої є залишкові. Час утворення синців залежить від сили стиснення, а це дія твердих предметів, і крововиливи одразу не утворюються, а проявляються на 2-3 день і синець на тілі тримається 5-15 днів і залежить від глибини та масивності утворення. Такі ушкодження не могли утворитися від подряпин котів оскільки, такі подряпини мають паралельні смужки, а на тілі потерпілої таких не має.

Апеляційні вимоги обвинуваченої про те, що заяви про вчинення кримінального правопорушення написані на ОСОБА_11 від імені ОСОБА_11 не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи наявні дві заяви саме ОСОБА_9 , датовані 20.05.2021, 27.05.2021, написані власноруч та завірені її підписом на дії ОСОБА_17 (а.с. 54, 55).

У показах свідка ОСОБА_10 немає інформації про місце події, а є лише інформації стосовно потерпілої, які судом були враховані саме у цьому контексті.

Висновок експерта № 97 був судом першої інстанції досліджений і по змісту висновку в суді першої інстанції дав детальне пояснення експерт ОСОБА_16 , який його складав.

Відтак апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 судом першої інстанції належно враховано всі обставини, передбачені ст. 65 КК України та дотримано принципів призначення покарання.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій покарання а є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченої, для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченої, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.09.2022 відносно ОСОБА_6 , за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: