Справа № 344/5200/21
Провадження № 1-кп/344/583/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого неофіційно, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), групою осіб.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

02.06.2018 близького 04 год 30 хв ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленою особою, матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, знаходилися поруч магазину «Дім кави», що по вул.Грушевського у м.Івано-Франківськ, де також перебували потерпілий ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_13 .

В цей же вечір, час та місці у ОСОБА_10 , який находився у стані алкогольного сп`яніння, при цьому усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських мотивів безпричинно вчинив із потерпілим ОСОБА_6 словесний конфлікт, який супроводжувався нецензурною лайкою.

У подальшому ОСОБА_10 , реалізуючи свій раптово виниклий неправомірний умисел, діючи з хуліганських спонукань, використовуючи малозначний привід та з метою провокації конфлікту, підійшов до ОСОБА_6 і, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки і моральності, проявляючи при цьому елементи вседозволеності та зверхності, умисно наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_6 , завдавши йому фізичного болю.

У цей час невстановлена особа, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, приєднався до неправомірних дій ОСОБА_10 та, прагнучи продемонструвати грубу силу та жорстокість, бажаючи за рахунок приниження ОСОБА_6 самоствердитися, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності сторонніх осіб, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, наніс удар ліктем руки у обличчя потерпілого ОСОБА_6 . Внаслідок протиправних дій потерпілому заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми нижньої щелепи з двобічним переломом нижньої щелепи, що викликало необхідність проведення операції дренування щелепи, яке згідно висновку експерта №552 від 02.10.2018 є тілесним ушкодженням середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Після вчинення хуліганських дій ОСОБА_10 було доставлено працівниками патрульної поліції до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, а невстановлена особа, матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, місце події покинув у невідомому напрямку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 не визнав, суду пояснив, що у ніч з 01 на 02.06.2018 з ОСОБА_14 відпочивали у нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », якщо і вживав алкоголь, то у невеликих кількостях. Близько 4 години ранку вийшов на вулицю і побачив на лавці через дорогу хлопця і дівчину, з якими того вечора познайомився. Перейшов дорогу, підійшов до лавки, де вони сиділи, спілкувалися. У якийсь момент хтось звернув увагу: «Бодя, тебе клоуном називають». Повернувся вліво і на сусідній лавці побачив 2 осіб, з якими до того не був знайомий, - ОСОБА_6 і ОСОБА_13 , почув, що ОСОБА_6 його зверхньо і принизливо обзивав, запитав останнього, чого той собі таке дозволяє. На цьому грунті між ним і ОСОБА_6 виникла словесна перепалка на підвищених тонах. В один момент відчув обурення і образу, а тому почав рухатися до ОСОБА_6 з наміром його вдарити. Відстань між ними становила приблизно 5 кроків, не встиг її подолати, бо за 1-2 кроки до ОСОБА_6 його схопив ОСОБА_14 і відтягнув звідти, не давши наблизитися до потерпілого на відстань, необхідну для нанесення удару. Розумів, що знаходився у громадському місці, на той час там було 6-7 людей. Конфлікт між ним і ОСОБА_6 тривав приблизно 2 хв. З ОСОБА_14 розпочали рухатися у сторону ОДА, тоді вже на місці події побачив скупчення людей, більше 10 осіб. Коли пройшли метрів 10-15 звідти, до них приєднався ОСОБА_12 , а потім ще їх наздогнав чи то друг, чи то брат ОСОБА_12 , з яким ОСОБА_12 відпочивав у клубі. На куті ОДА розійшлися: ОСОБА_14 пішов у сторону суду, а він, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 рухалися у сторону ринку і були затримані біля приміщення «Ощадбанку» неподалік ОДА працівниками поліції. Наступного разу бачив ОСОБА_6 вже у відділі поліції.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих та процесуальних дій, іншими документами та речовими доказами, які оглянуто безпосередньо у судовому засіданні та які суд вважає належними та допустимими доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що приблизно о 04 год 30 хв 5 годині 02.06.2018 разом з ОСОБА_15 сиділи на лавці навпроти ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у м.Івано-Франківськ за адресою: вул. Грушевського, 22а. Обвинувачений з компанією (всього 4 осіб) сиділи на лавці навпроти них. Обвинувачений почав висловлюватися ненормативною лексикою, за 10-15 секунд встав, підійшов до нього та наніс йому правою рукою удар в підборіддя, внаслідок чого відчув різкий біль і тілесні ушкодження. ОСОБА_16 через 30 секунд після цього також підійшов до нього (потерпілого) та наніс один професійний удар в щелепу, зламавши йому щелепу, внаслідок чого він (потерпілий) впав та знепритомнів. Опритомнівши, відчував біль, піднявся, побачив, що в нього йде кров, викликав патрульну поліцію. Обвинувачений з компанією погрожували йому, питаючи, кому він дзвонить, та погрожували його зараз «добити». Приблизно через 5 хвилин прибули патрульні, зупинив їх на повороті з вул.Грушевського. Компанія обвинуваченого (3 особи) тим часом перейшла ближче до «Ощадбанку», напроти ОДА. Вказав поліцейським, що саме ці особи його побили. Спершу поїхав у відділення поліції, згодом поїхав у місце надання медичної допомоги. Лікувався в ОКЛ з приводу зламаної щелепи. Ствердив, що різкий біль та тілесні ушкодження почав відчувати ще від першого удару та вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 спричинив конфлікт, тому повинен відшкодувати йому 200 тисяч гривень заподіяної моральної шкоди, а також відшкодувати матеріальну шкоду.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що працює інспектором ПП Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області. Не перебуває в жодних стосунках з обвинуваченим. Приблизно о 04 год 30 хв 02.06.2018 в екіпажі з ОСОБА_18 отримали виклик про бійку біля клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Приїхали на місце події в межах 10 хвилин. Потерпілий повідомив, що його побили кілька чоловіків, вказав на 3-ох осіб біля ОДА, зазначивши, що ще один, четвертий, який зламав йому щелепу, втік. Компанію з трьох чоловіків віком 25-30 років довелося наздоганяти, оскільки вони на законну вимогу працівників поліції про зупинку не зважали. Наздогнати компанію вдалося біля приміщення «Ощадбанку», при затриманні особи вказували, що вони ні при чому, нема підстав для їх затримання. Тоді на підмогу було викликано ще один екіпаж. Було установлено анкетні дані тих 3-ох осіб, доставлено їх у міськвідділ, мали ознаки алкогольного сп`яніння, вели себе хамськи та відмовлялися виконувати вимоги працівника поліції. Від огляду на стан сп`яніння відмовилися. Свідком безпосередньо бійки не був.

Свідок ОСОБА_18 , працівник районного відділення поліції, суду пояснив, що на момент подій був відряджений у патрульну поліцію у м.Івано-Франківськ. Спільно з ОСОБА_17 несли службу і під ранок на планшет отримали повідомлення чи то про бійку, чи то про нанесення тілесних ушкоджень, що потребувало негайного реагування. Під`їхавши в район вул. Грушевського, побачили компанію хлопців, один з яких підійшов до нього, повідомив, що його побили, про те, чи вказував він на когось конкретно свідок не пам`ятає. Зупинили компанію хлопців, на яку вказав потерпілий, недалеко від ОДА, учасники компанії поводилися агресивно, запах, поведінка та їх рухи вказували на перебування цих осіб у стані алкогольного сп`яніння. Скількох осіб затримали, чи доставляли цих осіб у медзаклад на освідування - не пам`ятає, оскільки з моменту події пройшов значний час. Компанію хлопців доставили в відділ поліції на вул.Бельведерська, потім він передав зміну та поїхав додому в ОСОБА_19 . На обличчі потерпілого були тілесні ушкодження: сліди від удару та кров.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що з обвинуваченим не знайомий. У ніч з 01 на 02.06.2018 був в нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зі ОСОБА_6 . Після вечірки приблизно о 4 год 30 хв разом вийшли на вулицю, сіли на лавку та викликали таксі. Четверо хлопців з компанії навпроти розпочали, використовуючи ненормативну лексику, безпричинно чіплятися до ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_10 почав лаятися, підбіг і вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Далі ОСОБА_20 відтягнув обвинуваченого, штовхнув потерпілого в груди та, тримаючи його за футболку, наніс удар ліктем у ділянку щелепи. Будь-якої шарпанини не було. ОСОБА_6 знепритомнів, проте через декілька секунд прийшов до тями, підвівся і почав телефонувати в поліцію. Тоді ці особи підбігли та почали питати, куди він дзвонить, на що ОСОБА_6 сказав, що йому зламали щелепу. У цей час компанія обвинуваченого почала йти з місця подій, проте приїхала поліція та встигла їх затримати. Ствердив, що хлопці з компанії обвинуваченого були явно не в адекватному стані в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_10 його товариш, хоча на даний час майже не спілкуються. Оскільки не знаходився на місці вчинення злочину особисто, то всю інформацію про події знає зі слів інших учасників справи. 02.06.2018 приблизно о 4 ранку перебував у себе вдома і готувався до іспиту «Крок», мав здати добре. Під час затримання перебував на заняттях в КНП "Центральна міська клінічна лікарня Івано-Франківської міської ради», там до нього підійшли працівники поліції та привезли його в прокуратуру. Згодом про конфлікт йому розповів ОСОБА_21 в загальних рисах у телефонній розмові. Стверджує, що не бив та не погрожував потерпілому, оскільки навіть не перебував на місці подій. Чому ОСОБА_6 вказує на нього невідомо. Не знайомий зі ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 02.06.2018 з півночі до ранку перебував у нічному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з ОСОБА_22 . Вживали алкоголь, але не багато. Вийшовши вчергове на вулицю, побачив, що навпроти через дорогу біля лавок відбувається конфлікт, було багато осіб (10-15), крики, побачив там ОСОБА_23 , що відійшов звідти і пішов у сторону перехрестя ще з однією особою. Хотів знати, що трапилося, а тому пішов з ОСОБА_11 слідом за ОСОБА_10 , на перехресті біля ОДА привітався, зупинилися і розмовляли він, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , куди дівся ще один хлопець, з яким був ОСОБА_10 не знає. До них підійшли працівники поліції, повідомили, що на них вказав ОСОБА_10 як на осіб, що його побили, а тому близько 6 год були затримані поліцією і доставлені у відділ поліції. Власне конфлікту не бачив, яку участь у конфлікті приймав ОСОБА_10 не знає, ОСОБА_10 нічого не казав. ОСОБА_24 того дня не бачив, потерпілого бачив при затриманні, а не на місці події.

Свідок захисту ОСОБА_14 суду пояснив, що ввечері перед подією зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_10 , пішли в нічний клуб « ІНФОРМАЦІЯ_2 », вживали незначну кількість алкоголю, на вулиці познайомилися з хлопцем і дівчиною. Зранку знову вийшли на вулицю, часу не знає, було ще темно, побачили, що на одній з лавок навпроти нічного клубу сиділи ці хлопець і дівчина, ОСОБА_10 пішов до них, а він залишився стояти біля нічного клубу ближче до дороги, знаходився на відстані приблизно 6 метрів від них. ОСОБА_10 спілкувався з цими хлопцем і дівчиною, а зліва від них на лавці сидів ОСОБА_6 і його товариш, на відстані приблизно 5 метрів від лавки були ще інші особи. Манера спілкування ОСОБА_10 специфічна, говорить голосно. ОСОБА_6 вказав пальцем на ОСОБА_10 , назвав його клоуном, сміялися з другом. Почалася словесна перепалка тривалістю 10-15 секунд, на що він (свідок) зреагував, перейшов дорогу і підійшов до них, якраз тоді, коли ОСОБА_10 почав наближатися до ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_10 за руку, потягнув до себе, розвернулися і пішли у сторону ОДА. Не бачив нанесення ОСОБА_10 удару ОСОБА_6 , бо удару не було і не могло бути, так як ОСОБА_10 не наближався на достатню відстань для нанесення ОСОБА_25 удару. Конфлікт був вичерпаний. Коли пішли, то вже позаду чули конфлікт, що розгорався з криками, бо ОСОБА_6 ніяк не міг заспокоїтися. Біля кута перехрестя стояв з ОСОБА_10 , до них підійшов ОСОБА_12 , був сам. Сказав ОСОБА_10 йти додому, сам пішов в іншу сторону до себе додому, ОСОБА_10 залишився вдвох з ОСОБА_12 . На наступний день дізнався, що ОСОБА_10 затримувала поліція. Івкова Стефана цього дня не бачив, кликали його з собою в нічний клуб, але той відмовився йти.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) вбачається, що ОСОБА_6 повідомив поліції про те, що 02.06.2018 близько 04 гол 35 хв невідома особа, перебуваючи на вул. Грушевського, а саме біля нічного клубу «Black and white» нанесла йому тілесні ушкодження в ділянку голови (т.1 а.с.164).

За цим повідомленням ОСОБА_6 02.06.2018 зареєстровано кримінальне провадження №0002164 за ч.1 ст.125 КК України, що у подальшому постановою від 08.08.2019 перекваліфіковано на ч.2 ст.296 КК України (витяги з ЄРДР, т.1 а.157-159, 180).

Відповідно до рапорта інспектора роти УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 , 02.06.2018 о 04 год 31 хв під час патрулювання надійшло повідомлення про бійку біля кафе «Біле і чорне» на вул.Грушевського. Прибувши на місце виклику, до них підбіг ОСОБА_6 , повідомив, що його побили, зламали щелепу і вказав на трьох осіб, які були до цього причетні та повідомив, що з ними був ще один чоловік, який наніс йому тілесні ушкодження і втік. Даними особами виявилися ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , яких доставлено у відділ поліції та які від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилися (т.1 а.с.165).

З протоколу огляду місця події від 02.06.2018 з відповідною фототаблицею вбачається, що місцем події є двір будинку за адресою: АДРЕСА_3 . З боку фасаду будинку АДРЕСА_3 мається декілька клумб, на яких проростає трава. Одна із таких клумб розпочинається з правої сторони від входу до зоомагазину «Аква Зоо», що є в приміщенні зазначеного вище будинку. Поруч із початком клумби на відстані близько 5 (п`яти) сантиметрів від її середнього бордюру, на бруківці пішохідної вулиці мається пляма темно-бурого кольору. За допомогою марлевого тампону вилучено один змив речовини бурого кольору (т.1 а.с. 166-169).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед 4 пред`явлених осіб на фото №3 впізнав ОСОБА_10 як особу, що 02.06.2018 близько 04 год 30 хв на території поруч магазину «Дім кави» заподіяла йому тілесні ушкодження (т.1 а.с.243-245).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед 4 пред`явлених осіб на фото №2 впізнав ОСОБА_12 як особу, що 02.06.2018 близько 04 год 30 хв на території поруч магазину «Дім кави», перебував в компанії нападників, проте не нападав на нього (т.1 а.с.246-248).

Також, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 серед 4 пред`явлених осіб на фото №2 впізнав ОСОБА_11 як особу, що 02.06.2018 близько 04 год 30 хв на території поруч магазину «Дім кави», перебував в компанії нападників, проте не нападав на нього (т.1 а.с.249-251).

Змиви речовини бурого кольору визнано речовим доказом, долучено до матеріалів кримінального провадження згідно постанови від 02.06.2018 (т.1 а.с.170 - 171). Зразок крові потерпілого ОСОБА_6 визнано речовим доказом, долучено до матеріалів кримінального провадження згідно постанови від 07.12.2018 (т.1 а.с.235). Речові докази досліджено безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 12.07.2018 отримано тимчасовий доступ до речей і документів медичної карти стаціонарного хворого №1160318 та рентген знімків з їх описом на ім`я ОСОБА_6 , що знаходилися в ОКЛ (т.1 а.с.173-177).

Згідно копії листа №1187 від 18.06.2018, адміністрація ОКЛ повідомила, що ОСОБА_6 02.06.2018 був доставлений ШМД в приймальне відділення ОКЛ та госпіталізований у щелепно-лицьову хірургію з діагнозом: перелом нижньої щелепи, історія хвороби №1160318, долучено також копію та оригінал виписки з медичної карти стаціонарного хворого. Крім того, долучено довідку Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки №328, згідно якої ОСОБА_6 звертався за наданням стоматологічної допомоги в амбулаторних умовах з 15.06.2018 до 23.06.2018 (т.1 а.с.178-179, 185, 186).

Відповідно до висновку експерта №522 від 02.10.2018, проведеної на виконання ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 10.08.2018, в наданих медичних документах, а саме: оригіналі довідки Івано-Франківської міської стоматологічної поліклініки №328, оригіналі виписки із медичної карти стаціонарного хворого, медичній карті стаціонарного хворого №1160318, чотирьох фоторентгенограмах на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказані тілесні ушкодження: закрита тупа травма нижньої щелепи з двобічним переломом нижньої щелепи (що викликало необхідність проведення операції шинування щелепи), яка утворилася від дії тупого твердого предмета, могла утворитися як при нанесенні удару тупим твердим предметом у вказану вище ділянку, так і при ударі цією ділянкою до такого, може відповідати терміну, вказаному в ухвалі, і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення (т.1 а.с.181-184).

Згідно висновку експерта №515 від 07.12.2018, кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.234-237).

Як вбачається з висновку експерта №241 від 17.12.2018, в плямі на марлевому тампоні змиві зі сліду, що на бетонному покритті, вилученому 02.06.2018 під час огляду місця події, виявлена кров людини. При серологічному дослідженні виявлені антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Отже, кров на вищевказаному речовому доказі може належати особі (особам) групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А анти-В ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_6 (т.1 а.с.238-242).

На підставі ухвал слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 31.10.2018 та 01.11.2018 отримано тимчасовий доступ до інформації про адреси розташування, номери базових станцій, типи, час, тривалість з`єднань за номером телефону НОМЕР_2 , яким користується невідомий; НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_12 ; НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 ; НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_10 , проведено аналіз отриманої інформації (т.1 а.с. 188-232).

Зокрема з довідки про аналіз технічної інформації (т.1 а.с.230-231, 223-224) вбачається, що абонент НОМЕР_6 ( ОСОБА_10 ) надсилав смс 02.06.2018 з 01 год 12 хв 19 сек, перебуваючи одночасно у зоні покриття базових станцій мобільного оператора, що розміщені по вул.Гаркуші, 2 та вул.Франка, 4, останній вихідний дзвінок абонентом здійснено в районі дії цих базових станцій о 3 год 41 хв 37 сек; НОМЕР_4 ( ОСОБА_11 ) 02.06.2018 з 04 год 01 хв 26 сек до 04 год 55 хв 15 сек мав вхідні та вихідні дзвінки у зоні покриття базової станції мобільного оператора по АДРЕСА_4 (т.1 а.с.195- 197); тобто знаходилися в зоні дії базових станцій, що обслуговують місце вчинення злочину. За номером НОМЕР_7 , яким користується ОСОБА_12 , дані відсутні (т.1 а.с.212).

24.03.2021 у даному кримінальному провадженні проведено слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , під час якого потерпілий ОСОБА_6 вказав на місце та продемонстрував на місці обставини спричинення йому тілесних ушкоджень (т.2 а.с.25-27). Диск з відеозаписом слідчого експерименту долучено до матеріалів кримінального провадження, переглянуто у судовому засіданні, невідповідностей не виявлено.

Аналогічно 25.03.2021 проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_13 , під час якого свідок ОСОБА_13 вказав на лавки біля нічного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » як місце події, продемонстрував дії та переміщення осіб під час конфлікту, вказавши при цьому, що особа чоловічої статі, що сиділа найближче до них, спершу висловлювалася нецензурною лексикою у сторону ОСОБА_6 , тоді підбігла впритул до ОСОБА_6 , що встав, і одразу нанесла удар рукою в обличчя. Інша особа з тієї компанії відштовхнула ОСОБА_6 . Тоді ОСОБА_6 намагався поговорити з нападником, проте той наніс одразу удар правим ліктем у щелепу ОСОБА_6 , останній впав і вдарився головою о бруківку (т.2 а.с.28-30). Диск з відеозаписом слідчого експерименту долучено до матеріалів кримінального провадження, переглянуто безпосередньо у судовому засіданні.

Сторона захисту від проведення слідчого експерименту відмовилася (т.2 а.с.31).

Дослідивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.2 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Доводи обвинуваченого про те, що конфлікт було спровоковано ОСОБА_6 , який поводився зверхньо і насмішливо щодо нього, а також твердження обвинуваченого про те, що будь-яких ударів потерпілому не наносив, отже, не міг заподіяти йому жодних тілесних ушкоджень чи фізичного болю, спростовано дослідженими у суді доказами.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 і свідок ОСОБА_13 чітко вказали під час допиту у судовому засіданні, що конфлікт було спровоковано компанією з чотирьох осіб, що сиділи на лавці навпроти них неподалік нічного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (поруч магазину «Дім кави»), під час чого ОСОБА_10 чіплявся до ОСОБА_6 , висловлювався ненормативною лексикою, а коли ОСОБА_6 встав, то саме ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_6 і наніс йому один удар рукою в обличчя. Покази як потерпілого ОСОБА_6 , так і свідка ОСОБА_13 перевірено на місці шляхом проведення відповідних слідчих експериментів.

У частині посилання захисників на недопустимість на підставі ч. 4 ст. 95 КПК України протоколів слідчих експериментів, проведених з потерпілим ОСОБА_6 та з свідком ОСОБА_13 , суд зауважує, що положення цієї норми слід тлумачити в системному зв`язку з ч. 1 ст. 95 КПК України, яка указує, що розуміється під показаннями в цій статті - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Тому в розумінні положень ст. 95 КПК України протокол слідчого експерименту не може бути автоматично визнаний недопустимим у разі зміни показів, а навпаки він може вважатися доказом в силу ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України.

Протокол слідчого експерименту, відеозапис якого переглянуто безпосередньо у судовому засіданні, свідчить про те, що покази потерпілим ОСОБА_6 і свідком ОСОБА_13 надавалися ініціативно і добровільно без будь-якого тиску. При цьому обидва, окрім пояснень стосовно обставин події, на місці показували, де знаходилася кожна з осіб під час конфлікту та напрямок руху учасників події.

Отримання відомостей під час проведення слідчого експерименту є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії. Відомості, які надаються під час слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол, що у розумінні ч.2 ст.84 та п.3 ч.2 ст.99 КПК є документом (постанова Верховного суду від 04.08.2022 у справі №396/386/19).

Здійснюючи оцінку вказаних доказів, суд також зауважує, що вказані протоколи слідчих експериментів не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_10 , не мають вирішального значення у даному кримінальному провадженні та підтверджуються сукупністю інших переконливих доказів (тобто відповідають критеріям оцінки, вказаним у постанові Верховного Суду від 01.02.2018 у справі №197/433/15-к).

З огляду на викладене, твердження захисників про недопустимість доказів протоколів слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_13 є неправозгідним.

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.10.2018 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_10 як особу, що 02.06.2018 близько 04 год 30 хв на території поруч магазину «Дім кави» заподіяла йому тілесні ушкодження; а ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як осіб, що 02.06.2018 близько 04 год 30 хв на території поруч магазину «Дім кави», перебували в компанії нападників, проте не нападали на нього (т.1 а.с.243-251).

Саме ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 були затримані працівниками поліції неподалік місця події у незначний проміжок часу після вчинення хуліганських дій, при цьому потерпілий ОСОБА_6 чітко вказав, що саме ці троє осіб причетні до його побиття і що ще один чоловік, який зламав йому щелепу, втік.

Суд звертає увагу, що рапорті працівника поліції вказано про доставлення у відділ поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , однак, враховуючи зазначення анкетних даних кожного з цих осіб, очевидно допущено описку у прізвищі: вказано « ОСОБА_27 » замість « ОСОБА_28 » (т.1 а.с.165).

Покази свідка захисту ОСОБА_14 суд оцінює критично як такі, що не узгоджуються з показами інших свідків, а також потерпілого у даному кримінальному провадженні. Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснював, що бачив конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , що сидів зліва від ОСОБА_10 на лавці зі своїм товаришем. При цьому свідок ствердив, що знаходився від них на відстані приблизно 6 м. Потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_13 вказали, що коли ОСОБА_6 встав, то ОСОБА_10 різко встав, підбіг і вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Свідок ОСОБА_14 при цьому ствердив, що зреагував на цей конфлікт, встиг перейти дорогу (тобто подолати, з його слів, відстань 6 м) і якраз тоді, коли ОСОБА_10 почав наближатися до ОСОБА_6 , схопив ОСОБА_10 за руку, потягнув до себе, розвернулися і пішли у сторону ОДА, ОСОБА_10 не наносив і не міг нанести удару ОСОБА_6 , оскільки не знаходився на достатні відстані для цього.

У судовому засіданні переглянуто відеозаписи слідчих експериментів з місця події і установлено, що відстань між сусідніми лавками, на яких на момент початку події знаходилися обвинувачений і потерпілий становить приблизно 5 кроків, як і вказував обвинувачений. Зі слів обвинуваченого, він не встиг дійти 1-2 кроки до потерпілого, тобто зробив у його напрямку 3-4 кроки. У той же час, відстань між місцем, де, зі слів свідка ОСОБА_14 , знаходився він, та лавкою, біля якої знаходився потерпілий і до якої наближався його товариш ОСОБА_10 , значно більша - у декілька разів. Так, навіть якщо свідок ОСОБА_14 , як він ствердив, знаходився на тій частині тротуару біля нічного клубу «Біле і чорне», що ближче до дороги, то йому треба було перетнути спершу цей тротуар, тоді проїжджу частину дороги з двома смугами руху, після цього ще один тротуар, обійти загородження та дерево, а також лавку, за якою зі сторони будівлі «Дім кави» знаходився потерпілий ОСОБА_6 .

Таким чином, доводи свідка ОСОБА_14 про те, що він в декілька разів швидше подолав значно більшу відстань між ним і ОСОБА_10 , ніж ОСОБА_10 подолав до ОСОБА_6 , та ще й при цьому встиг схопити ОСОБА_10 за руку тоді, коли останній знаходився на недостатній відстані для нанесення удару ОСОБА_6 , є нелогічними.

Надалі свідок ОСОБА_14 ствердив, що з ОСОБА_10 пішли з місця події у сторону ОДА. Біля кута перехрестя стояв з ОСОБА_10 , до них підійшов ОСОБА_12 , був сам. Сказав ОСОБА_10 йти додому, сам пішов в іншу сторону до себе додому, ОСОБА_10 залишився вдвох з ОСОБА_12 .

Вказане також спростовано, зокрема, показами свідка ОСОБА_12 , який вказав, що після конфлікту пішов з ОСОБА_11 слідом за ОСОБА_10 , на перехресті біля ОДА привітався, зупинилися і розмовляли втрьох: він, ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , куди дівся ще один хлопець, з яким був ОСОБА_10 не знає. ОСОБА_24 того дня не бачив.

Як вже зазначалося вище, саме ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 була затримано того дня неподалік місця події; саме на цих осіб при затриманні працівникам поліції вказував потерпілий ОСОБА_6 , як на тих, з якими мав конфлікт, і що четвертий чоловік, який і зламав йому щелепу, втік; саме ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 як особу, що нанесла йому удар, а ОСОБА_12 та ОСОБА_11 як осіб, що перебували в компанії нападників, однак на нього не нападали.

Суд звертає увагу, що події відбувалися під ранок неподалік нічного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому упродовж ночі перебували обвинувачений ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_6 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та інші особи.

І хоча у залі судового засідання відвідувачі нічного клубу ствердили, що звечора упродовж ночі у нічному клубі якщо і вживали, то незначну кількість алкоголю, суд звертає на покази свідків працівників поліції ОСОБА_17 і ОСОБА_18 , про те, що особи, на яких як на нападників вказав потерпілий ( ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 ) поводилися агресивно, хамськи, запах, поведінка та їх рухи вказували на перебування цих осіб у стані алкогольного сп`яніння. Вказані покази відповідають рапорту працівника поліції, долученому до матеріалів кримінального провадження, згідно якого також вбачається, що затримані від проходження медичного огляду на стан сп`яніння відмовилися (т.1 а.с.165).

Крім того, суд також звертає увагу, що за заявою ОСОБА_10 про введення в оману суду та іншого уповноваженого органу, що виразилося у завідомо неправдивих показаннях свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_6 , 12.11.2021 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.384 КК України, кримінальне провадження №0000859 (т.2 а.с.46), однак будь-яких даних про результати досудового розслідування чи судового розгляду цього кримінального провадження суду не надано.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановлено поза розумним сумнівом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий; має вищу освіту, працює, хоч і неофіційно, неодружений, осіб на утриманні не має, за місцями навчання, проживання та попередньої роботи характеризується позитивно (т.1 а.с.47-50); на обліку ОПНЛ №3 та диспансерному обліку ОНД не перебуває (т.2 а.с.1-4), відсутність обставин, які пом`якшують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання.

З досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_10 вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, Івано-Франківський МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області вважає, що виправлення особи цієї без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (т.1 а.с.88-89).

З огляду на викладене, враховуючи позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі на строк один рік п`ять місяців, позицію потерпілого та представника потерпілого, що підтримав прокурора та просили цивільний позов задовольнити у повному обсязі, позицію обвинуваченого та його захисників, які просили виправдати обвинуваченого у зв`язку з неправильною кваліфікацією, відсутністю у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а також недоведеністю факту спричинення потерпілому ОСОБА_6 удару ОСОБА_10 , суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч.2 ст.296 КК України у межах санкції вказаної статті у виді обмеження волі.

В той же час, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інші обставини кримінального провадження, зокрема, вік обвинуваченого, відсутність попередніх судимостей, обставини вчинення кримінального правопорушення, а також досудову доповідь про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 без ізоляції від суспільства, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства, а тому слід застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого у даному кримінальному провадженні, суд керується наступним.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди на суму 1132 грн та моральної шкоди на суму 200 000 грн, а також понесених судових витрат на правову допомогу (т.1 а.с.10-18).

Обвинувачений ОСОБА_10 цивільний позов не визнав, подав заперечення на цивільний позов, за змістом якого просив врахувати, що не завдавав потерпілому жодних тілесних ушкоджень, в рамках цього обвинувачення не інкриміновано ст.ст.121-126 КК України, а тому не спричинював йому жодної матеріальної чи моральної шкоди. Крім того, просив врахувати, що жодних доказів на обґрунтування моральної шкоди у розмірі 200 тис. грн потерпілим суду не надано, як і не надано документів, що підтверджують витрати на надання правової допомоги (т.1 а.с.49-51).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

На підтвердження матеріальної шкоди ОСОБА_10 надано висновок експерта №522 від 02.10.2018 (т.1 а.с.14-15), копію медичної карти стаціонарного хворого №0435/2018 (т.1 а.с.16-17) та копії фіскальних чеків (т.1 а.с.18).

Відповідно до висновку експерта №522 від 02.10.2018, на підставі медичних документів на ім`я ОСОБА_6 установлено тілесні ушкодження: закрита тупа травма нижньої щелепи з двобічним переломом нижньої щелепи, яка утворилася від дії тупого твердого предмета, могла утворитися як при нанесенні удару тупим твердим предметом у вказану вищу ділянку, так і при ударі цією ділянкою до такого, може відповідати терміну, вказаному в ухвалі (02.06.2018) і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення.

Як вбачається з обвинувального акту та установлено за результатами судового розгляду, обвинуваченому ОСОБА_10 інкримінується вчинення хуліганських дій з нанесенням одного удару кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 завдано фізичного болю.

При цьому в обвинувальному акті вказано, що невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено у кримінальне провадження, приєднавшись до неправомірних дій ОСОБА_10 , наніс удар ліктем руки в обличчя потерпілого, внаслідок яких і утворилася вказана травма нижньої щелепи, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Тобто тілесні ушкодження, на лікування яких потерпілим були понесені матеріальні витрати і про відшкодування яких просить потерпілий як матеріальної шкоди, спричинені не діями обвинуваченого, а ймовірно особи, матеріали щодо якої виділено у окреме провадження, а тому стягненню з обвинуваченого не підлягають.

Фізичний біль не є матеріальною шкодою.

За таких обставин у задоволенні позову у частині стягнення матеріальної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_6 внаслідок хуліганських дій ОСОБА_10 , у тому числі нанесення одного удару кулаком руки в ділянку обличчя, що спричинило фізичний біль, спричинено моральну шкоду, яка полягала в дискомфорті, приниженні його гідності та короткотривалому фізичному болю, а тому враховуючи обставини кримінального провадження, глибину та характер моральних страждань потерпілого, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення, матеріальний стан обвинуваченого та потерпілого, позов потерпілого у цій частині слід задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_10 у користь потерпілого ОСОБА_6 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Витрати на правову допомогу не є матеріальної шкодою, заподіяною злочином, а належать до процесуальних витрат згідно ст.120 КПК України. Будь-якого підтвердження розміру витрат на правову допомогу потерпілим суду не надано.

Запобіжний захід не обирався.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_23 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання - обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_23 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_23 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_8 , 5000 грн (п`ять тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди. В решті вимог позову відмовити.

Речові докази: змиви речовини бурого кольору згідно постанови від 02.06.2018 (т.1 а.с.170 - 171), біологічні взірці крові потерпілого ОСОБА_6 згідно постанови від 07.12.2018 (т.1 а.с.235) знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_29