Справа № 947/9380/23
Провадження № 1-кс/947/3872/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000787 від 10.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000787 від 10.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом розтрати бюджетних коштів з боку службових осіб некомерційного комунального підприємства Одеської області, шляхом зловживання вказаними службовими особами своїм службовим становищем, внаслідок укладання договорів поставки обладнання за завідомо завищеними цінами, вчинене за попередньо змовою групою осіб, у великих розмірах, в умовах воєнного часу.

Так досудовим розслідування встановлено, що 05.10.2022 між КНП «Овідіопольська лікарня» Овідіопольскої селищної ради (покупець) та ФОП ОСОБА_4 (продавець) укладено договір № 283 про закупівлю товарів, відповідно до умов якого, продавець зобов`язується передати у власність покупця: ДК 021:20-2 Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (Котел КОТВ-250 із запчастинами та обладнанням до нього, призначений для опалення будинків і споруд ДК 021:20-7; Котел КОТВ-400 із запчастинами та обладнанням до нього, призначений для опалення будинків і споруд ДК 021:20-7, а покупець зобов`язується прийняти товар у відповідності до своїх замовлень та своєчасно оплатити його. При цьому, сума договору складає 1 900 000 гривень, та передбачено, що поставка товару має бути здійснена за кошти постачальника у строк до 15.10.2022.

Проте, з наявних матеріалів досудового розслідування вбачається, що ринкова вартість вказаного товару є завідомо завищена, що здійснено з метою заволодіння ФОП ОСОБА_4 бюджетними коштами КНП «Овідіопольська лікарня» Овідіопольскої селищної ради.

Додатково, під час здійснення досудового слідства в межах вказаного кримінального провадження встановлено, що 01.12.2022 між КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області та ФОП ОСОБА_4 укладено договір №151 про закупівлю товарів за публічні кошти, відповідно до умов якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця: ДК 021:20-8 Котельні установки (Придбання блочно-модульної котельні на твердому паливі на реалізацію заходів з енергозбереження в Комунального некомерційного підприємства «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області), а замовник зобов`язується приймати та своєчасно здійснювати оплату, відповідно до умов договору.

При цьому, сума договору складає 1 600 000 гривень, та передбачено, що поставка товару має бути здійснена у строк до 31.12.2022.

Проте, з наявних матеріалів досудового розслідування вбачається, що ринкова вартість вказаного товару є завідомо завищена, що здійснено з метою заволодіння ФОП ОСОБА_4 бюджетними коштами КНП «Захарівська багатопрофільна лікарня» Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області.

Під час досудового розслідування встановлено, що ФОП ОСОБА_4 не перебувала на території України ані на момент укладання вказаних вище договорів, ані на час виконання їх умов, що в свою чергу вказує на те, що невстановлені на даний час особи здійснили заволодіння бюджетними коштами, діючи від імені ОСОБА_4 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме адресою: АДРЕСА_1 , зберігаються предмети, речі та документи, що містять відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, та можуть бути використані як докази.

24.03.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси проведено обшук за адресою:АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

1.Копія довіреності від 31.03.2022, зареєстрована в реєстрі під №414 та копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей;

2.Договір №151 від 01.12.2022 та специфікація до нього, у двох примірниках;

3.Договір №283 від 05.10.2022 та специфікація до нього;

4.Акти приймання передачі без дати, у кількості 2 штуки;

5.Акт приймання передачі від 19.10.2022;

6.Акти приймання передачі від 05.12.2022, у кількості 4 штуки;

7.Акт приймання передачі від 08.12.2022;

8.Комерційна пропозиція, гарантійні листи, проект договору;

9.Договір №291 від 14.10.2022 зі специфікацією;

10.Договір №292 від 14.10.2022 зі специфікацією;

11.Накази ТОВ «ЗРТП»: №121 від 16.09.2022, №122 від 30.09.3022, №123 від 30.09.2022, №124 від 17.10.2022, №125 від 23.10.2022, №126 від 24.10.2022, №127 від 24.10.2022, №128 від 24.10.2022, №129 від 31.10.2022, №130 від 31.10.2022, №131 від 31.10.2022, №132 від 28.11.2022, №133 від 29.11.2022, №134 від 20.12.2022, №135 від 20.12.2022, №136 від 20.12.2022, №137 від 20.12.2022, №138 від 20.12.2022, №139 від 30.12.2022, №140 від 13.01.2023, №141 від 30.01.2023, №142 від 30.01.2023, №143 від 30.01.2023, №144 від 30.01.2023, №145 від 31.01.2023;

12.Аркуш паперу з відбитками печатки ФОП « ОСОБА_4 »;

13.Податкові декларації ФОП ОСОБА_4 у кількості 5 штук;

14.Податкова звітність ФОП ОСОБА_4 у кількості 4 штуки.

Того ж дня постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження, у зв`язку з тим, що речі які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, проте ним до суду було скеровано заяву, в якій останній зазначив, що проти накладення арешту на вилучене майно він не заперечує та просить розглянути дане клопотання сторони обвинувачення без його участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від учасників кримінального провадження заяв про розгляд даного клопотання за їх відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правоопрушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За фактичними обставинами даного кримінального провадження у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що за місцем проживання ОСОБА_5 можуть зберігатися речі та документи, які мають доказове значення.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 було вилучено речі, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а саме обставин виконання умов договорів № 283 від 05.10.2022 та №151 від 01.12.2022, в зв`язку з чим такі речі відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 24.03.2023 року, а отже, такі речі потребують збереження, в цілях їх подальшого дослідження.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження речей, які можуть бути використані в якості речових доказів,так як такі речі можуть містити інформацію щодо ймовірного заволодіння бюджетними коштами, внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору поставки, на думку слідчого судді, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до їх знищення або ж переховування, так як очевидно, що оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000787 від 10.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, виявлене та вилучене 24.03.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме:

1.Копія довіреності від 31.03.2022, зареєстрована в реєстрі під №414 та копія витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей;

2.Договір №151 від 01.12.2022 та специфікація до нього, у двох примірниках;

3.Договір №283 від 05.10.2022 та специфікація до нього;

4.Акти приймання передачі без дати, у кількості 2 штуки;

5.Акт приймання передачі від 19.10.2022;

6.Акти приймання передачі від 05.12.2022, у кількості 4 штуки;

7.Акт приймання передачі від 08.12.2022;

8.Комерційна пропозиція, гарантійні листи, проект договору;

9.Договір №291 від 14.10.2022 зі специфікацією;

10.Договір №292 від 14.10.2022 зі специфікацією;

11.Накази ТОВ «ЗРТП»: №121 від 16.09.2022, №122 від 30.09.3022, №123 від 30.09.2022, №124 від 17.10.2022, №125 від 23.10.2022, №126 від 24.10.2022, №127 від 24.10.2022, №128 від 24.10.2022, №129 від 31.10.2022, №130 від 31.10.2022, №131 від 31.10.2022, №132 від 28.11.2022, №133 від 29.11.2022, №134 від 20.12.2022, №135 від 20.12.2022, №136 від 20.12.2022, №137 від 20.12.2022, №138 від 20.12.2022, №139 від 30.12.2022, №140 від 13.01.2023, №141 від 30.01.2023, №142 від 30.01.2023, №143 від 30.01.2023, №144 від 30.01.2023, №145 від 31.01.2023;

12.Аркуш паперу з відбитками печатки ФОП « ОСОБА_4 »;

13.Податкові декларації ФОП ОСОБА_4 у кількості 5 штук;

14.Податкова звітність ФОП ОСОБА_4 у кількості 4 штуки.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1