ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7992/22
провадження № 1-кп/753/1463/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001053 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-
- 07.07.2005 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 01.04.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 296, ст. 71 КК України до 2 років 4 місяців 6 днів обмеження волі;
- 11.10.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі;
- 06.08.2015 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі, 17.05.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
06.04.2022 року приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо-Фуд», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 168, де здійснює свою господарську діяльність товариство з обмеженою відповідальністю «СІЛЬПО-ФУД» (), керуючись раптово виниклим умислом, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, шляхом вільного доступу взяв з полиці чуже майно, яке належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а саме: сковороду Eat&Drink D26 чорну, вартістю 274 грн. 17 коп. та іграшку «Робот Стегозавр зі звуковими ефектами D1», вартістю 324 грн. 17 коп.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 поклав вказаний товар до кошика та, пройшов повз каси магазину, де, не розрахувавшись за вказаний товар, вийшов з приміщення ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», чим спричинив матеріальний збиток на загальну суму 598 грн. 33 коп. (без ПДВ).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що дійсно він, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку, 06.04.2022 року ввечері, перебуваючи у магазині «Сільпо», взяв сковорідку та іграшку, та не оплативши вказаний товар пройшов касову зону та вийшов з магазину, але фактично відразу був затриманий охороною. Просив врахувати, що у нього був важкий матеріальний стан, на даний час він став на шлях виправлення. Запевняв, що зробив належні висновки.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.
ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, а також активно сприяв в розкритті злочину, оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, також спричинена матеріальна шкода відшкодована у повному обсязі, що визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Також суд враховує фактичні обставини справи, а саме незначну вартість товару, який намагався викрасти обвинувачений, та відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого.
З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та суспільну небезпечність скоєного, конкретні обставини справи та характер злочинного діяння, суд вважає, що необхідним та достатнім є призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, не вбачаючи підстав для можливості виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання або призначення більш м`якого виду покарання.
Разом з тим, хоча вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, проте наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, які оцінюються судом як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який просив вибачення за скоєне, піддав свій вчинок суворому осуду, його молодий вік, з огляду на фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, приводить суд до висновку про можливість на підставі положень ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини статті, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку суду.
Речові докази по справі, а саме:
- флеш-носій із відеозаписом від 06.04.2022 року зберігати при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва;
- сковороду Eat&Drink чорну та іграшку «Робот Стегозавр», які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - залишити у власності ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя