ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у кримінальному провадженні №000019 від 22.01.2023р. за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 січня 2023 року задоволено клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №000019 від 22.01.2023р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України і накладено арешт на транспортний засіб марки «Хонда Акорд», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження вищевказаним автомобілем.

На вказане рішення слідчого судді захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.01.2023р. та повернути власнику ОСОБА_7 тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки HONDA ACCORD.

ЄУНСС:718/166/23

НП:11-сс/822/21/23 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_1 .

Вказував, що слідчим суддею неповно з`ясовано обставини справи, а ухвалу було постановлено з порушенням вимог процесуального права, а тому таку слід скасувати.

Зазначив, що слідчим долучені до клопотання копії матеріалів, які належним чином не завірені, а тому не можуть вважатись такими, що обґрунтовують доводи клопотання.

Також вказував на те, що у клопотанні дізнавача не зазначено, в який саме спосіб було встановлено, що вилучені речовини являються наркотичними засобами.

Зауважував, що слідча дія (обшук) проведена не уповноваженою особою, оскільки слідчий ОСОБА_11 згідно з витягом з ЄРДР не входить до групи дізнавачів, слідчих. Крім того, відповідно до вказаного витягу прокурор ОСОБА_5 також не входив до групи прокурорів та не мав жодного відношенні до кримінального провадження.

Вказував і те, що слідчим було фактично проведено не огляд місця події, а обшук, який проводиться лише на підставі ухвали слідчого судді, що зроблено не було.

Звертав увагу суду на те, що ОСОБА_7 використовував вказаний транспортний засіб як основне джерело отримання доходів для утримання своєї родини, та внаслідок незаконного перебування транспортного засобу у володінні органу досудового розслідування, власник майна опинився у скрутному матеріальному становищі. Окрім того, ОСОБА_7 є волонтером та допомагає ЗСУ, а також являється особою з інвалідністю, автомобіль потрібен йому для пересування.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити повністю, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України, матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Згідно зі п.5 ч. 2ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано.

Як вбачається із матеріалів провадження, ВП №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області здійснюють дізнання у кримінальному провадженні №000019, внесеному до ЄРДР 22 січня 2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Органом дізнання встановлено, що 22.01.2023 року приблизно о 15 год. 50 хв. на стаціонарному посту в с. Оршівці Чернівецького району працівниками УПП в Чернівецькій області було зупинено автомобіль марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 . Під час перевірки салону автомобіля у підлокітнику було виявлено 2 зіп-пакети із порошкоподібною речовиною білого кольору, зовні схожу на наркотичну. Також ОСОБА_7 дістав із кишені куртки два фольгові згортки із порошкоподібною речовиною, схожу на наркотичну, поліетиленовий пакет із вмістом 2-х таблеток рожевого та синього кольору, зіп-пакет із таблетками у кількості 4 шт. синього та рожевого кольору із надписом на обгортці «Pemalegra».

22.01.2023р. в ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 .

23 січня 2023р. старший дізнавач сектору дізнання ВП №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Розглядаючи клопотання дізнавача про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали справи доводять обґрунтовану наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а також те, що тимчасово вилучене майно може містити в салоні чи інших недоступних місцях заборонені в обігу речовини. Крім того, збереження такого майна необхідне для забезпечення проведення відповідних процесуальних дій.

Разом з тим, посилаючись в оскаржуваній ухвалі на наявність правових підстав, передбачених ч. 3 ст. 170 КПК України, відповідності вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, слідчий суддя, на думку колегії суддів, належним чином не обґрунтував таке твердження.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що постанова начальника дізнання ОСОБА_12 про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 22.01.2023 р. не містить жодних мотивів і відповідних обґрунтувань, з яких вказане майно визнано речовим доказом, що свідчить про формальність винесеної постанови.

На думку апеляційної суду, органом дізнання не доведено, що вилучене майно є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, а відтак підпадає під критерії, визначені у ст.98 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що органом дізнання не підтверджено й існування ризиків, визначених у абзаці другому ч.1 ст.170 КПК України, а саме приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце у даному кримінальному провадженні щодо вказаного майна. В поданому до суду клопотанні про такі взагалі не зазначено.

Не містять надані матеріали і будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого дізнавач звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Разом з тим, колегією суддів не встановлено жодних підстав, передбачених ч. 2 ст. 167 КПК України, для вилучення у ОСОБА_7 транспортного засобу.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на вилучене майно, у даному випадку призвело б до безпідставного позбавлення власника права користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що є неприпустимим.

Також, як було вірно зазначено у апеляційній скарзі, на момент звернення до суду із клопотанням, будь-яких доказів, що слідча ОСОБА_11 , яка проводила огляд місця події, входила до групи дізнавачів, а прокурор ОСОБА_5 - до групи прокурорів у даному кримінального провадження, матеріали справи не містили.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що у даному провадженні сторона обвинувачення не довела необхідності у накладенні арешту на майно, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Відповідно до вимог ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції було прийнято з порушенням вимог закону, оскільки при розгляді клопотання, поданого дізнавачем, не в повній мірі з`ясовано всі обставини справи, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді про накладення арешту слід скасувати, а апеляційну скаргу задовольнити.

Керуючись ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 січня 2023 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП №2 (м. Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Кіцманського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №000019 від 22.01.2023р.

Вилучений транспортний засіб марки «Хонда Акорд», д.н.з. НОМЕР_1 , повернути власнику - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3