ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 Справа №607/15147/22 Провадження №1-кп/607/338/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000035, дані про яке 10.02.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Керч Автономної Республіки Крим, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, раніше судимої:

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.12.2022 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вказаним вироком та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2022 за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимою за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності на шлях виправлення та перевиховання не стала, а знову вчинила умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 08.02.2022 близько 21 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , яка перебувала у альтанці біля магазину в с.Довжанка Тернопільського району Тернопільської області, виник повторний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи злочинний умисел, 08.02.2022 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у альтанці біля магазину, що знаходиться по вул.Містечко в с.Довжанка Тернопільського району Тернопільської області разом із ОСОБА_6 , де діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, сидячи на лавці біля ОСОБА_6 та переконавшись, що її дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу викрала із кишені куртки ОСОБА_6 вживаний мобільний телефон марки «Nomi» модель «i184» IMEI: НОМЕР_1 вартістю 180 грн. та вживаний мобільний телефон марки «Nokia» модель «5230» IMEI: НОМЕР_2 вартістю 202,5 грн., які заховала у кишеню своєї куртки. В подальшому із викраденим майном ОСОБА_3 покинула місце вчинення злочину, розпорядившись майном на власний розсуд, чим спричинила матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 382,5 грн.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнала повністю. Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненому щиро розкаялася, відповідно до ст.63 Конституції України від дачі показів відмовилася. Просила суворо не карати.

Окрім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, її вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 08.02.2022 у вечірню пору, в той час як він перебував в альтанці біля магазину за адресою: с.Довжанка Тернопільського району, вул.Містечко, ОСОБА_3 таємно викрала в нього із кишені куртки належні йому мобільні телефони марки «Nomi» та марки «Nokia». Також показав, що завдана злочином шкода йому відшкодована шляхом повернення викраденого майна, тому жодних претензій до обвинуваченої він не має.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом потерпілого ОСОБА_6 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , а також стосуються речових доказів та судових витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши потерпілого ОСОБА_6 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , а також стосуються речових доказів та судових витрат, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і її дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та усунення заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує особу винної, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, згідно Акту огляду №260 спеціальної медичної комісії КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР від 25.10.2022 ОСОБА_3 страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №443 від 25.10.2022, в період інкримінованого їй злочину, ОСОБА_3 тимчасовими розладами психічної діяльності не страждала, а страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд не знаходить.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 інших, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України покарань у виді арешту чи обмеження волі, оскільки вважає їх такими, що не сприятимуть меті покарання та не призведуть до виправлення обвинуваченої, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Суд також не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання та призначення їй іспитового строку, оскільки нове кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні обвинувачена вчинила під час іспитового строку, призначеного їй вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021, відтак у даному випадку звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з урахуванням вимог ч.3 ст.78 КК України, є неприпустимим.

Крім цього суд встановив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021, ОСОБА_3 була засуджена за ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням на строк 3 роки. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.12.2022 ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене цим вироком та обвинувачену направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. В подальшому, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14.02.2023 ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.12.2022 залишено без змін. Даних про відбування вказаного покарання матеріали кримінального провадження не містять.

За правилами ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.10.2022 у справі №577/970/21, положення вказаної норми є імперативними приписами, обов`язковими для застосування у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що нове кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України у даному кримінальному провадженні вчинене ОСОБА_3 08.02.2022, тобто під час іспитового строку, призначеного їй вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021, остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити за правилами ч.3 ст.78, ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання за даним вироком невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

При призначенні обвинуваченій покарання суд також враховує положення ч.4 ст.71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Отже, з урахуванням викладеного, обвинуваченій ОСОБА_3 остаточно до відбування слід призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2022, ОСОБА_3 засуджена за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Даних про сплату штрафу за вказаним вироком матеріали кримінального провадження не містять.

Згідно ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням викладеного, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2022, яким ОСОБА_3 засуджена за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., слід виконувати самостійно.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь держави.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_3 на даний час відбуває призначене їй вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 покарання у виді 3 років позбавлення волі, у зв`язку із чим перебуває у ДУ «Чортківська УВП (№26)», суд не знаходить підстав для обрання щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 336, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.11.2021 у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі та призначити ОСОБА_3 , за сукупністю вироків, остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi» модель «і184» на дві сім карти чорного кольору та мобільний телефон марки «Nokia» модель «BL-5J» темно-сірого кольору, які згідно постанови слідчого від 10.02.2022 передано потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, після набрання вироком законної сили - залишити у володінні ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 12.03.2022 №СЕ-19/120-22/1924-ТВ в розмірі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 10 коп.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.08.2022, яким ОСОБА_3 засуджена за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., виконувати самостійно.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченою, в той же строк, з моменту вручення їй копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1