ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/93/23 Справа № 932/7404/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001010 стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком до 07 лютого 2023 року з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, однак вважав, що матеріали кримінального провадження мають достатньо відомостей, які б переконали стороннього спостерігача про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а остаточна кваліфікація його дій буде залежати від висновків судово-медичної експертизи, яка на даний час не проведена.

Також, на думку слідчого судді, доведеними є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді або суду, побоюючись можливого покарання за інкримінований йому злочин.

В той же час, слідчий суддя вважав, що прокурором не доведено існування інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у своєму клопотанні та тієї обставини, що інший, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому, з урахуванням особи підозрюваного, для запобігання встановленому ризику вважав достатнім застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово за місцем його мешкання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя залишив поза своєю увагою ту обставину, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому підозрюваний, розуміючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду.

Крім того, вказує, що поза увагою слідчого судді залишилась й та обставина, що ОСОБА_7 після вчинення ним кримінального правопорушення, залишив місце пригоди та знаходився за місцем свого мешкання, тобто фактично здійснював спробу переховування.

Також, з огляду на ту обставину, що суд сприймає покази лише безпсоередньо, існує реальний ризик того, що підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, з метою змінити їх покази на свою користь, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що, з огляду на обставини цього кримінального провадження, вказують на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного інакше, як шляхом застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Як слідує з оскарженої ухвали, слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора дійшов висновку про необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до отримання висновків судово-медичної експертизи і в цій частині ухвала слідчого стороною обвинувачення не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Слідчий суддя також дійшов висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді та/або суду.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу і вважав, що прокурором не доведено в судовому засіданні, як про існування інших ризиків, на які посилається слідчий у своєму клопотанні так і про те, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти одному доведеному ризику та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає обґрунтованими вищезазначені висновки слідчого судді, а рішення слідчого судді про відмову в застосуванні стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як слідує з апеляційної скарги прокурора, він наводить доводи про існування аналогічних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, жодних нових обставин, які б свідчили про існування згаданих ризиків прокурор в апеляційній скарзі не враховує.

При цьому, прокурор в судовому засіданні апеляційного суду повідомив, що ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу та до розгляду справи апеляційним судом не порушував умови обраного йому слідчим суддею запобіжного заходу.

Посилаючись на тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, прокурор просить застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, водночас тільки тяжкість злочину, не може бути достатньою підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Також суд апеляційної інстанції бере до у ваги, що події у цьому кримінальному провадженні мали місце з 09 грудня 2022 року, внесено в ЄРДР 10.12.2022, проведено низку слідчих дій, ОСОБА_7 повідомлено про підозру 10 грудня 2022 року і апеляційному суду прокурором не надано відомостей, що за весь цей час останній переховувався від органу досудового розслідування, ухилявся від явки до слідчого, прокурора або суду, за викликом з`явився до апеляційного суду, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави для висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 можливе виключно шляхом застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, апеляційний суд, як і слідчий суддя, враховує, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, згідно наданих стороною захисту характеристик - є часником бойових дій, нагороджений відзнакою президента України "За участь в антитерористичній операції", медаллю "ООС. За звитягу та вірність", офіційна працевлаштований, що у своїй сукупності вказує на його позитивну репутацію та міцність соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 177 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про законність рішення слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4