Справа № 953/2304/23
н/п 1-кс/953/2696/23
"11" квітня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
секретар судового засідання ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовчанські Хутори Чугуївського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має неповнолітню дитину 2009 року народження, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України,
Так, органом досудового розслідування була отримана інформація стосовно громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01 липня 2022 року був призначений на посаду помічника начальника територіального управління при окупаційній адміністрації держави-агресора.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у період часу з серпня по вересень 2022 року (до моменту звільнення території с. Вовчанські Хутори Чугуївського району Харківської області від російських окупаційних військ) проводив агітуючи бесіди з місцевими мешканцями з метою поінформування щодо прийнятого окупаційною адміністрацією держави-агресора рішення про проведення референдуму на окупованих територіях Харківської області для їх подальшого приєднання до РФ як суб`єкта федерації, підшукування осіб для роботи у т.зв. виборчих дільницях з подальшим збором відповідних документів (заява про згоду кандидата на призначення членом виборчої комісії Харківської області, анкета кандидата, копія паспорта кандидата, копія документа про освіту кандидата, дві фотокартки кандидата розміром 3х4 см).
11 квітня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України.
Слідчий зазначає, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: показаннями свідків, документами щодо діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора.
Слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вчинити дії, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.Можливість настання вказаного ризику обумовлена ще й тим, що підозрюваний має стійкі зв`язки з представниками іноземної держави РФ та окупаційною адміністрацією держави-агресора, які можуть надати необхідні засоби та забезпечити переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з огляду на процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушеннячи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, враховуючи ту обставину, що він негативно налаштований проти військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є формальними, оскільки не підтверджені жодними доказами. Зауважив на тому, що підозрюваний ОСОБА_4 жодних дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду, не вчиняв та не має наміру вчиняти у майбутньому. Існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, взагалі жодним чином не обґрунтовано та не підтверджено. Посилання сторони обвинувачення на існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним з огляду на те, що підозрюваний не ознайомлений з наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. Вказав, що заявлений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставним. З урахуванням викладеного просив обрати щодо свого підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту. При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу просив врахувати стан здоров`я підозрюваного, зокрема, вказав на наявність у підозрюваного певних захворювань. Окрім того просив врахувати міцність соціальних зв`язків, репутацію та інші фактори, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 .
11 квітня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України.
Кримінальним процесуальним Кодексом України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для звернення з даним клопотанням стало те, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України, і під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, продовжити вчиняти вказане кримінальне правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів свідків ОСОБА_7 від 26 січня 2023 року, ОСОБА_8 від 02 лютого 2023 року; ОСОБА_9 від 14 березня 2023 року, ОСОБА_10 від 26 березня 2023 року; ОСОБА_11 від 17 березня 2023 року; посадовою інструкцією помічника начальника територіального управління від 01 липня 2022 року, підписаної ОСОБА_4 ; документами щодо діяльності окупаційної адміністрації держави-агресора (довідка про соціально-політичну обстановку на території Вовчанського району Харківської області станом на 31 серпня 2022 року, лист голови військово-цивільної адміністрації Харківської області, анкета кандидата для включення в склад виборчої комісії, відомості про дислокацію виборчих дільниць на території Вовчанського району та пропозиції щодо голови, заступника, секретаря та членів виборчих комісій, доповідна записка, лист.
У судовому засіданні стороною обвинувачення підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері основ національної безпеки України, за які передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, до того ж ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.
Слідчий суддя зазначає, що тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ОСОБА_12 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.
Крім того, у судовому засіданні слідчим та прокурором підтверджений ризик того, що ОСОБА_4 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи процедуру отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні.
Одночасно з цим слідчий суддя зауважує, що стороною обвинувачення у ході судового розгляду клопотання не доведений ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з підстав відсутності у клопотанні жодних обґрунтувань на підтвердження їх існування, зокрема, не зазначено, які саме речі, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може знищити, спотворити або совати підозрюваний.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Так, слідчий суддя відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має зареєстроване місце мешкання, але за межами міста Харкова за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має неповнолітню дитину 2009 року народження, офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері основ національної безпеки України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Отже, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини, визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені слідчим та прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також відомості про особу підозрюваного у їх сукупності, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування стосовно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, але поза межами міста Харкова, хоча і є раніше не судимим, проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів у сфері основ національної безпеки України, покарання за які, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що свідчить про надзвичайно високу суспільну небезпечність таких дій, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України.
Отже, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 вважаю за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям відповідно до наданої суду медичної документації, слідчий суддя на цей час відхиляє, оскільки відповідно до ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Отже особам, які утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.
Доводи сторони захисту щодо доцільності обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не усуває зазначених вище ризиків, та як наслідок, можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання захисника.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Враховуючи положення ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, а також беручи до уваги підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, слідчий суддя вважає за можливе не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 111-1, ч. 2 ст. 110 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 09 червня 2023 року включно без визначення розміру застави.
У задоволенні клопотання захисника - відмовити.
Строк дії ухвали встановити до 09 червня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_4 - у той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст постанови складений 12 квітня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1