Провадження № 1-кп/734/47/23 Справа № 734/3163/21
В И Р О К

іменем України

05 квітня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 , представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000258 від 04.08.2021 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скибинці, Погребищенського району, Вінницької області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)03 червня 2013 року Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 1 , ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 2, ст. 70 ч. 1, ст. 71 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 24 грудня 2019 року у зв`язку з відбуттям покарання;

2)29 липня 2020 року Володарським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі;

3)21 вересня 2021 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ст.ст. 395, 70 КК України до 1 року 2 місяці обмеження волі, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в:

04 серпня 2021 року близько 18 години 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля господарства за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння школи здоров`ю та бажаючи їх настання, будучи обізнаним, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю, наніс три удари кулаком правої руки в обличчя останньому, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді 3-х синців на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу не спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості здоров`я.

Не визнаючи повністю своєї вини у інкримінованому кримінальному правопорушенні (проступку) за ч.1 ст.125 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 показав, що у 2021 році у теплу пору року він перебував на вулиці біля свого господарства у с.Данівка. В цей час по вулиці проходив ОСОБА_5 , який підійшов до нього, і називаючи крадієм, почав штовхати рукою у груди, після чого вкусив за ліву руку. Для того, щоб вгамувати ОСОБА_5 , він його скрутив і вже на землі завдав біля двох ударів долонею по обличчю. Це він робив з метою самозахисту. Цивільний позов не визнав у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав та показав, що є інвалідом 1 групи. У нього повністю не діє права рука. У с.Данівка має власне господарство. В серпневого дня, близько 18 год. 30 хв. купив молоко та ніс додому. На АДРЕСА_2 біля господарства № НОМЕР_3 зустрів ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Без будь-яких пояснень, останній підійшов до нього та вдарив кулаком в обличчя. Від удару він впав, а ОСОБА_7 продовжив наносити йому удари кулаком в обличчя коли він вже лежав на землі. Всього завдав близько 5-ти ударів. ОСОБА_7 дого дня він не чіпав. Чому ОСОБА_7 спровокував конфліктну ситуацію йому не відомо. У результаті завданих тілесних ушкоджень у нього були синці. Після скоєного ОСОБА_7 не вибачився.

Свідок ОСОБА_11 у судовому зсіданні показала, що 04.08.2021 у вечірній час перебувала у себе у господарстві в АДРЕСА_2. До двору зайшов син і сказав, що на дорозі сваряться ОСОБА_7 з ОСОБА_5 . Коли вийшла на вулицю, побачила, що ОСОБА_5 тикає пальцем у груди ОСОБА_7 і обзиває його крадієм. Після цього вона повернулася до двору, а коли через кілька хвилин знову вийшла, побачила, що останні б`ються на землі. Сусіди та священик їх розборонили, після чого вони розійшлися по домівках.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що влітку, півтора роки тому у АДРЕСА_2 перебуваючи у своєму господарстві почула крики, які доносилися з вулиці про те, що хтось б`ється. Вийшовши з господарства, побачила, що ОСОБА_5 лежав на землі, а на ньому сидів ОСОБА_7 . Останніх розняли місцеві жителі.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що приблизно півтора роки тому у АДРЕСА_2 він бачив ОСОБА_5 , який направлявся до центру села. Зайшовши до себе у провулок, через кілька хвилин почув крики. Повернувшись на АДРЕСА_2, побачив, що ОСОБА_7 сидить на якомусь чоловіку і завдає йому ударів руками. Після цього він пішов додому. Цього ж дня, через короткий проміжок часу, до нього прийшов сусід і сказав, що ОСОБА_5 потрібна допомога. Прийшовши до ОСОБА_5 додому, побачив, що у останнього закривавлене обличчя. ОСОБА_5 скаржився на самопочуття та пояснив, що його побив ОСОБА_7 . Після приїзду поліції, він відвіз ОСОБА_5 до Козелецької лікарні. Також зазначив, що ОСОБА_5 є інвалідом і у нього не функціонує права рука і права нога. Пересувається ОСОБА_5 за допомогою палиці, яку тримає у лівій руці.

Крім цього вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-даними протоколу огляду місця події від 09.08.2021, а саме ділянки асфальтної дороги по АДРЕСА_2 та фото таблицею до нього;

-даними висновку судово-медичної експертизи №77 від 05.08.2021, відповідно до якого у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 маються наступні тілесні ушкодження; 3-ри синця з одним садном на голові /обличчі/. Тілесні ушкодження спричинені дією тупих предметів: по механізму удару (ударів), садна-по механізму тертя. Тілесні ушкодження на голові могли бути заподіяними внаслідок нанесення не менш як 3-х ударів руками. Давність заподіяння наявних тілесних ушкоджень як кожного окремо та і в їх сполученні може відповідати строку 04.08.2021 року. Громадянин ОСОБА_5 в момент отримання тілесних ушкоджень міг знаходиться як в вертикальному, або близькому до нього положенні так і горизонтальному. Враховуючи характер та локалізацію наявних тілесних ушкоджень вважаю, що наявні тілесні ушкодження не могли бути заподіяними внаслідок самовільного падіння /в тому числі і при наданні тілу прискорення/ потерпілого з положення стоячи, з висоти власного зросту, на площину з подальшим ударом (ударами) об тупий предмет (предметів строк 04.08.2021 року. Відповідно до п.2.3.1а, 2.3.2,б , 2.3.5 4.6. «Правил судово - медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» тілесні ушкодження як кожне окремо та і в їх сполученні відносяться до Легкого ступеню тілесних ушкоджень, що в своєму клінічному перебігу не спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я, за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №399 від 14.09.2021 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 мала та має місце вроджена легка розумова відсталість, (Б70 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), яка не позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, а в даний час не перешкоджає правильно сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні свідчення.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №400 від 14.09.2021 у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , клінічних ознак психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання психоактивних речовин (зокрема, алкоголю та наркотичних засобів) із синдромом залежності не виявлено, тому відповідне лікування йому не показано.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

До показів ОСОБА_7 в тій частині, що його дії були спрямовані на самозахист від дій потерпілого ОСОБА_5 , суд ставиться критично і сприймає їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намагання уникнути відповідальності за скоєний кримінальний проступок, виходячи з того, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , останньому призначена пенсія по інвалідності 1 групи загального захворювання довічно. Крім того, свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 є інвалідом і у нього не функціонує права рука і права нога. Пересувається останній за допомогою палиці, яку тримає постійно у лівій руці. Вищезазначене повністю спростовує доводи ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_5 начебто здійснював відносно його насильницькі дії, тому він вимушений був захищатися. До того ж ці доводи обвинуваченого не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку) та особу винного, який за місцем проживання характеризується негативно, ніде не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також його відношення до скоєного, а саме не визнання своєї вини.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено. Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст.125 у вигляді громадських робіт.

Разом з цим, відповідно до вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.09.2021, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.395 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті (шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань), призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення (проступок), за яким обвинувачується ОСОБА_7 вчинений ним до постановлення попереднього вироку суду від 24.09.2021, суд вважає за необхідне остаточно призначити обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.09.2021.

На думку суду таке покарання з урахуванням тяжкості кримінального проступку, особи винної та обставин, які були встановлені в ході розгляду даного кримінального провадження, буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_15 та попередження нових злочинів.

Під час підготовчого судового засіданні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 5 000 гривень моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 у позовній заяві та у судовому засіданні зазначив, що у результаті неправомірних дій обвинуваченого, він зазнала значних моральних та фізичних страждань, що виразилися в значних болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і на даний час. Проживаючи поряд з ОСОБА_7 та зустрічаючись з останнім, відчуває постійну загрозу чергового нападу. На даний час постійно турбують головні болі, що є наслідком отриманих тілесних ушкоджень.

Згідно вимог ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Крім цього, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 заподіяно моральну шкоду, яка полягає у значних моральних та фізичних стражданнях, що виразилися в значних болях як під час заподіяння тілесних ушкоджень, так і на даний час, а тому вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень, що в нинішніх умовах проживання не буде вважатися завищеним розміром відшкодування моральної шкоди.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 не обирати за відсутністю потреби.

Керуючись ст. ст. 368 та 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 України та призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч.1, ч. 4 ст. 70 КК України шляхом повного складання покарань за сукупністю кримінальних правопорушень за вказаним вироком та вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.09.2021 року із застосуванням п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України перевести 200 годин громадських робіт, виходячи із співвідношення одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт, що становить 25 днів обмеження волі і остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 1 року 2 місяців 25 днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 28.03.2023, тобто з моменту його затримання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 24.09.2021.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати за відсутністю потреби.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 , заподіяну моральну шкоду в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя