Справа № 450/868/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/994/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000903 від 21.12.2022 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Львів, українець, громадянин України, який працює майстром з ремонту устаткування ПП «Віксан і К», розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

потерпіла ОСОБА_9

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.09.2022 щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.09.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обрано.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23.12.2021р., на автомобіль марки « Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави 7 722, 90 грн. (сім тисяч сімсот двадцять дві гривні 90 копійок) витрат на залучення експерта.

Згідно вироку, 20.12.2021 року, приблизно о 17год.25хв водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки « Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Тракт Глинянський у с.Підбірці Львівського району Львівської області в напрямку центру міста Львова, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р., а саме: Р.1 п.1.5, 1.10 (узбіччя); Р.2 п.2.3 б, д; Р.13 п.13.1, які виразились в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Тракт Глинянський Залізнична у с.Підбірці Львівського району Львівської області, не дотримався безпечного бокового інтервалу правим бортом, виїхав на узбіччя та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який в цей час знаходився на правому краю проїзної частини вулиці Тракт Глинянський.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 у потерпілого ОСОБА_10 , згідно висновку експерта виявлено: садно в лобній ділянці посередині, забійна рана на переніссі, синець на задній поверхні правого стегна, крововиливи в лобних частках головного мозку, закритий поперечний перелом 8-го грудного хребця, закритий перелом остистого відростка 9-го грудного хребця, закриті прямі переломи 5-го ребра ліворуч, 4, 9 ребер праворуч, закритий перелом лівої променевої кістки, закриті переломи обох стегнових кісток, розрив брижі та стінки тонкої кишки. Вказані пошкодження могли утворитись 20.12.2021 року від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу пересування з послідуючим падінням та контактом з твердою поверхнею, перебувають в причинно-наслідковому зв`язку зі смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином ОСОБА_6 , 20.12.2021 року, приблизно о 17 год. 25 хв. керуючи автомобілем марки «Peugeot Partner» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним по вул. Тракт Глинянський у с.Підбірці Львівського району Львівської області в напрямку центру міста Львова, наближаючись до нерегульованого перехрестя вулиць Тракт-Глинянський Залізнична, вчинив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на потерпілого ОСОБА_10 , який від отриманих травм помер.

Не погоджуючись із вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного основного покарання із іспитовим терміном 3 роки. В решті вирок просить залишити без змін.

Не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, у вчиненні ним інкримінованого йому злочину, прокурор зазначає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказує, що враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні ним Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося ДТП із летальним наслідком для пішохода, а також те, що праця ОСОБА_6 не пов`язана із керуванням транспортним засобом, вважає, що судом безпідставно не призначено ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідача, виступ прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка просила апеляційну скаргу задоволити, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , котрі заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Щодо апеляційних доводів сторони обвинувачення про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.09.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені судом згідно ст.76 КК України.

Призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який, щиро розкаюється, котрий раніше не судимий, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, відшкодував завдані збитки потерпілій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря- психіатра не перебуває.

Вважаючи обґрунтованим призначення судом першої інстанції основного покарання у виді 5 (п`яти) років, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого суду про незастосування до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При цьому, згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки закон про кримінальну відповідальність не містить імперативних обмежень щодо можливості позбавлення права керувати транспортними засобами осіб, для яких діяльність, пов`язана з користуванням таким правом, є основним джерелом доходу. Існування такої обставини потребує лише більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 пояснив апеляційному суду, що у його власності немає автомобіля, й для поїздок на об`єкти по роботі, останній користується службовим транспортом, у зв`язку з чим просив не позбавляти його права на керування транспортними засобами.

З наведеного вбачається, що праця обвинуваченого ОСОБА_6 безпосередньо не пов`язана із керуванням транспортним засобом, тому призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не спричинить позбавлення його джерела доходу.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України, законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, а тому покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами з урахуванням обставин вчинення вказаного злочину очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху як обвинуваченим, так й іншими особами.

Зважаючи на вище вказане, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора, про те, що суд першої інстанції, безпідставно не застосував до ОСОБА_6 додаткового покарання, допустивши невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального та кримінального процесуального закону та підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Частиною першою ст. 420 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 420 КПК України повинен ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання, що відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який, щиро розкаюється, котрий раніше не судимий, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, відшкодував завдані збитки потерпілій, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря- психіатра не перебуває, а також думку потерпілої.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням нового вироку та призначенням йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задоволити частково.

Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.09.2022 щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 Белена ОСОБА_12 В ОСОБА_13