Справа № 304/238/23 Провадження № 1-кп/304/132/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 04 січня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноголова, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період за наступних обставин.

Так, 28 грудня 2022 року ОСОБА_4 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 надано направлення на проходження військово-лікарської комісії для подальшого проходження військової служби під час мобілізації в особливий період, однак обвинувачений категорично відмовився від проходження ВЛК та від подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

В подальшому, 10 січня 2023 року ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому повторно видано направлення на проходження військово-лікарської комісії та згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 35 від 10 січня 2023 року обвинуваченого визнано придатним для проходження військової служби під час мобілізації, однак останній повторно повідомив, що категорично відмовляється від проходження військової служби під час мобілізації.

Отже ОСОБА_4 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про кримінальну відповідальність за відмову від проходження військової служби під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24 лютого 2022 року, достовірно знаючи, що відповідно до зазначеного Указу Президента України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року № 2232- XII, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 69-2022, категорично відмовився від проходження військової служби під час мобілізації.

Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ст. 336 КК України.

У підготовчому судовому засіданні до суду подана угода про визнання винуватості, укладена 10 березня 2023 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для цього кримінального провадження обставин, а також покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням статті 75 КК України. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження та невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену угоду, а також призначити узгоджену в ній міру покарання. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно, розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди, визначені статтею 473 КПК України, суть пред`явленого обвинувачення і вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджену в ній міру покарання із застосуванням статті 75 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання, при цьому просив на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди її сторони, визначена в межах санкції, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, з урахуванням положень 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання. Укладення угоди є цілком добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 за місцем проживання охарактеризований з позитивної сторони, за характером спокійний, врівноважений, громадський порядок у селі не порушує, скарг та заяв від громадян села не надходило, претензій з боку виконкому сільської ради на ОСОБА_4 не надходило, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, умови такої не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд вважає можливим застосувати статтю 75 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, угоду про визнання винуватості слід затвердити.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 10 березня 2023 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речовий доказ: відеозапис, який міститься на оптичному диску білого кольору, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в таких.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: ОСОБА_1