Справа № 756/1189/23
Номер провадження № 1-кп/756/960/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чорна Тиса, Закарпатської області, громадянки України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше засудженої:

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 19.10.2022, близько 16:41 год., ОСОБА_5 зайшла до гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а, де в останньої виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізовуючи вказаний умисел, діючи повторно, в умовах воєнного стану, у той же час, того ж дня та в тому ж місці, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, узяла зі стелажу ліхтар марки «Brennenstuhl Lux Premium», 1 шт., артикул 30737116, вартістю 1415 гривень 25 копійок (без урахування ПДВ).

Продовжуючи реалізовувати наведений умисел, ОСОБА_5 сховала наведений ліхтар у одяг, в який була вдягнута, та направилась до лінії кас.

Близько 17:48 год. ОСОБА_5 проходячи через касу, оплатила інший товар, але не розрахувалась за ліхтар, який був схований в її одягу, та попрямувала до приміщення вбиральні гіпермаркету, що розташований за межами кас, маючи змогу розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Близько 17:54 год., ОСОБА_5 вийшла з приміщення вбиральні та направилась до кафе «Benicassim», яке знаходилось поруч, у якому, близько 17:56 год., була зупинена працівниками охорони гіпермаркету.

Унаслідок учинення злочину, ОСОБА_5 спричинила ТОВ «Епіцентр-К» (ЄДРПОУ №32490244) майнову шкоду на загальну суму 1415 гривень 25 коп. без урахування ПДВ.

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (кражіка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила обставини, а саме: час, місце та спосіб узяття товару, викладений в обвинувальному акті органом досудового розслідування, які відповідають дійсності, вона їх у повному обсязі підтверджує та пояснила, що 19.10.2022 вона зайшла до гіпермаркету «Епіцентр», що по проспекту Степана Бандери, буд. 11-а, де узяла ліхтар, який поклала до одягу в яку була вдягнута та попрямувала до лінії кас де розрахувалась за інший товар. Далі вона попрямувала до вбиральні вказаного гіпермаркету, а вже після рухалась у напрямок кафе, та близько 17:56 год. її затримали працівники магазину.

Проте, не вважає себе винуватою у вчиненні злочину, бо товар вона хоча і взяла, але не бажала вчиняти крадіжку, вирішила поміркувати над його придбанням після того, як відвідає вбиральню. Хоча щодо учинених подій щиро розкаюється, і тому просить не позбавляти її волі.

2.1.2. Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, причини не явки не повідомляв. Між тим надав заяву про розгляду судового провадження за його відсутності. У зв`язку з чим судом було ухвалено рішення проводити розгляд справи, за погодженням з учасниками провадження, у відсутність представника потерпілого. Проти вказаного рішення учасники провадження не заперечували.

2.1.3. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченою, тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватою та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, призначив покарання з урахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, а саме приєднати частку невідбутого покарання за попереднім вироком Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 у виді громадських робіт на строк 80 годин, на підставі 72 КК України, де один день позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, 6 місяців та 10 днів. Крім того, ураховуючи особу обвинуваченої, на стадії досудового розслідування переховувалась, прокурор просить запобіжний захід в вигляді тримання під вартою до набуття вироком законної сили залишити без змін.

2.1.4. Захисник ОСОБА_4 , просив призначити обвинуваченій покарання, з урахуванням вимог ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 3 роки. При цьому захисник просив урахувати як обставини, що пом`якшують покарання, і які істотно знижують ступень тяжкості злочину - щире каяття, наявність тяжкого захворювання, учинення злочину через збіг тяжких сімейних обставин.

2.2. Докази надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості.

2.2.1 протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 19.10.2022, згідно із яким було затримано ОСОБА_5 в магазині «Епіцентр-К», що за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а, за підозрою у викрадені товару, де під час слідчої дії виявили та вилучили на поверхні стола приміщення охорони ліхтар в пластиковому корпусі;

2.2.2 диск з відеозаписом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , який було досліджено у судовому засіданні та встановлено, що останній в порядку ст. 42 КПК України було роз`яснено права, зокрема право на залучення захисника, після чого було проведено слідчу дію, під час якого виявлено та вилучено ліхтар «Brennenstuhl Lux Premium». Між цим, ОСОБА_5 повідомила, що взяла ліхтар в магазині та сховала до бюстгальтера, розрахувалась на касі за інший товар, пішла до вбиральні, а потім до кафе;

2.2.3 ілюстративна таблиця до протоколу затримання від 19.10.2022, що за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а;

2.2.4 протокол огляду предмету від 20.10.2022, згідно із яким проведено огляду відеозапису, який міститься на DVD-R диску, з відеозаписом події, що мали місце 19.10.2022 в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», що розташований за адресою м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 11-а;

2.2.5 диск з відеозаписом, як додаток до протоколу зняття відеофайлу, який було досліджено у судовому засіданні та встановлено, що ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні гіпермаркету взяла зі стелажу предмет схожий на ліхтар, який на місці тестувала на стан справності шляхом його увімкнення, а потім пішла з ним далі між відділами магазину, де також його вмикала, а на самій касі розрахувалась за інший товар;

2.2.6 постанова про визнання речовим доказом від 19.10.2022, згідно із яким було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні ліхтар «Brennenstuhl Lux Premium», 1 шт., артикул 30737116, яке повернуто на відповідальне зберігання представнику потерпілого;

2.2.7 протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 19.10.2022;

2.2.8 довідка щодо вартості викраденого товару від 19.10.2022;

2.2.9 постанова слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП у м. Києві від 21.10.2022, про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України;

2.2.10 копія ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.10.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 ;

2.2.11 копія ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.12.2022, про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_5 , для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу;

2.2.12 протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення на підставі ухвали слідчого судді від 18.01.2023, згідно із яким затримано ОСОБА_5 ;

2.2.13 ухвала слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 строком на 22 дні;

2.2.14 особова картка на ОСОБА_5 ;

2.2.15 вимога про судимість на ОСОБА_5 ;

2.2.16 довідка № 467878, згідно із яким, ОСОБА_5 під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває;

2.2.17 довідка від 25.10.2022, згідно із якою ОСОБА_5 під наглядом лікаря-психіатра не знаходиться;

2.2.18 довідка-характеристика на ОСОБА_5 , згідно із якою, за місцем мешкання характеризується посередньо, притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку і правопорушення проти громадської безпеки;

2.2.19 вирок роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень від 14.06.2021 на ОСОБА_5 , згідно із яким визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 80 громадських годин;

2.2.20 лист Печерського РВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області від 25.10.2022 згідно із яким ОСОБА_5 не відбула призначене вироком суду покарання у виді громадських робіт.

2.3. Стороною захисту докази не надавались.

2.4. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій та показів обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

2.4.1. Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

2.4.2. Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази (2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.8), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість, неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Зокрема, винуватість ОСОБА_5 підтверджується не лише її показаннями, а й відеозаписом з камер спостереження, які оглянуті в судовому засіданні і повністю підтверджують показання ОСОБА_5 та обставини, які викладені в обвинувальному акті.

При цьому, версія обвинуваченої ОСОБА_5 щодо не бажання вчиняти крадіжку, зокрема міркування з приводу придбання чи не придбання товару лише після відвідування вбиральні, спростовується протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України, а саме, що під час затримання в ОСОБА_5 було вилучено лише грошові коштів в сумі 2 грн та дрібні монети. При цьому, під час затримання в ОСОБА_5 не вилучались банківські карти, як і телефони чи інші технічні пристрої, які могли би бути використані для оплати за товар.

Наведене свідчить, що дії особи, яка беручи товар вартістю 1415 грн 25 коп. розуміє відсутність в неї коштів чи інших речей для оплати узятого в магазині товару, можуть бути кваліфіковані лише як прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.

Констатуючи те, що особа розуміла відсутність в неї коштів на придбання товару, суд виходить з того, що оглянутий відеозапис, поведінка в судовому засіданні, як і під час досудового розслідування, не дають підстав уважати, що ОСОБА_5 мала розлади психічної діяльності в минулому, на час учинення злочину чи на разі, а отже і підстав вважати наявними будь-які розлади її психічної діяльності чи психічної хвороби. Як і не було виявлено ознак таких розладів і при огляді ОСОБА_5 комісією лікарів, у складі лікаря психіатра на вимогу суду.

2.4.3. Інші документи, які надані стороною обвинувачення (2.2.6, 2.2.7, 2.2.9. - 2.2.20.) не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинувачену чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому вони не є доказами в розумінні ст. 84 КК України, і суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

2.3.4 Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченої поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

При цьому, при доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховую правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387). у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

2.3.5 Отже, судом безперечно, тобто відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що обвинувачена ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (кражіка), учинене повторно, в умовах воєнного стану.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Оцінкою особистості ОСОБА_5 , наданих матеріалів, що характеризують останню, суд вважає, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є наявність тяжкого захворювання. Оскільки проведеним оглядом ДУ «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально-виконавчої служби України встановлено ОСОБА_5 наявність тяжкого захворювання та інших супутніх хвороб. Між тим, сторона захисту не надала дозволу на розкриття інформації про саму хворобу, але просила урахувати цю обставину. А отже суд ураховуючи наявність тяжкого захворювання безпосередньо не зазначає її в тексті вироку.

3.2. При цьому, судом не було здобуто, а стороною обвинувачення не надано доказів, які би давали підстави вважати, що є наявні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

3.3. Суд не знайшов підстав вважати наявними такі обставини, які пом`якшують покарання, які зазначені захисником - щире каяття та учинення злочину через тяжкий збіг життєвих обставин. Оскільки визнання чи не визнання винуватості само по собі не впливає на наявність чи відсутність певної обставини, що пом`якшує покарання, окрім щирого каяття.

Бо щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Також суд не вбачає, що обвинувачена вчинила злочин через тяжкий збіг життєвих обставин, оскільки судом не отримано під час здійснення судового провадження будь-яких достатніх відомостей, які би свідчили про такі обставини.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром, якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид, суспільна небезпечність, стан суспільства та держави - воєнний стан внаслідок нападу росії за підтримки білорусі. Наслідки вчинення злочину, зокрема товар було повернуто потерпілому, який було видано добровільно обвинуваченою. Між тим, обвинувачена раніше була засуджена за кримінальний проступок проти власності, учинила новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком, у вигляді 80 годин громадських робіт. Має середню освіту, але не працює.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченої відповідно до положень ст. 50 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи таке рішення, суд бере до уваги обставину, що пом`якшує покарання, яке пов`язане зі станом здоров`я обвинуваченої, а також те, що ОСОБА_5 за вироком Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 вже було засуджена, тобто остання учинила новий злочин не відбувши покарання у виді громадських робіт, що виключає застосування положень статей 75, 76 КК України при призначення покарання.

Суд не погоджується зі стороною захисту, що обвинувачена не знала про ухвалення вироку Печерським районним судом міста Києва в червні 2021, оскільки ОСОБА_5 знала про кримінальне провадження, надавала показання під час досудового розслідування в тому кримінальному провадженні, ознайомлювалась із матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, надавала згоду на спрощене судове провадження щодо проступків, як і отримувала обвинувальний акт.

При цьому, суд отримав відповідь від органу пробації, що останнім учинялись дії щодо встановлення місця проживання та знаходження ОСОБА_5 , і оголошувалась в розшук, зокрема за місцем проживання, яке вказане ОСОБА_5 при її затриманні за попереднім кримінальним провадженням, та зазначеним в попередньому вироку, яке, як вбачається і з цього кримінального провадження - не змінилось.

Слід також урахувати, що ОСОБА_5 , як встановлено в судовому засіданні, була затримана в порядку ст.208 КПК України 19.10.2022, та звільнена після обрання запобіжного заходу, де також їй повідомлялось про наявність невідбутого покарання в виді громадських робіт. Між тим, з часу звільнення її з під варти до часу затримання з метою приводу 18.01.2023, ОСОБА_5 не учиняла дій спрямованих на відбуття покарання в виді громадських робіт.

4.4. Вивченням особистості обвинуваченої, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення строком на 5 років.

4.5. Однак слід урахувати, що, як вже було наведено, ОСОБА_5 раніше була засуджена вироком Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, та учинила новий злочин не відбувши покарання за попереднім вироком. У зв`язку з чим ОСОБА_5 слід призначити покарання за ст. 71 КК України - за сукупністю вироків, зокрема до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід приєднати невідбуте покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 у виді 80 годин громадських робіт, виходячи з вимог пункт «г» ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, а отже остаточно слід призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 10 (десять) днів.

4.6. Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченої ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 19.10.2022, а звільнено 21.10.2022 після застосування запобіжного заходу в виді особистого зобов`язання. Між тим, вже 18.01.2023 ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва, а 19.01.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Указане свідчить, що слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з 19.10.2022 до 21.10.2022, а також з 18.01.2023 до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

У зв`язку з чим, на думку суду, слід відповідно до вимог ст. 377 КПК України запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набуття вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

5.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (ліхтар марки «Brennenstuhl Lux Premium», 1 шт., артикул 30737116), який передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр К», слід залишити у володінні останнього. Цифрові носії інформації - диски, які перебувають в матеріалах судового провадження слід залишити в матеріалах судового провадження протягом всього часу їх зберігання.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 14.06.2021 у виді 80 годин громадських робіт, виходячи з вимог пункту «г» ч. 1 ст. 72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 10 (десять) днів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_5 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , починаючи з 19.10.2022 до 21.10.2022, а також з 18.01.2023 до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази:

- ліхтар марки «Brennenstuhl Lux Premium», 1 шт., артикул 30737116), який передано на відповідальне зберігання ТОВ «Епіцентр К», залишити у володінні останнього;

- цифрові носії інформації - диски, які перебувають в матеріалах судового провадження залишити в матеріалах провадження протягом часу його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а учасникам, які не були присутніми під час його проголошення - не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1