Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5429/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 263 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря : ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и л а:

Даним вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, працюючого інспектором з благоустрою Швайківської ОТГ Бердичівського району, з повною вищою освітою, який має на утриманні неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалено скасувати.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертиз, які становлять 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 92 копійки.

Після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.09.2022 на: 40 предметів, ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм, які упаковані до пакету №SUD2033778; 104 предмети, ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм разом із їх упаковкою, які упаковані до пакету №ЕХР0358280; грошові кошти купюрами: 1000 гривень (№ЯБ2421410), 500 гривень (СЖ5296437), 500 гривень (ЛВ9457714), 200 гривень (ДВ9184451), які упаковані до пакету №SUD1058504.

Речові докази по справі, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Бердичівського РВП, після набрання вироком законної сили:

-40 предметів, ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм, які упаковані до пакету №SUD2033778 та 104 предмети, ззовні схожих на патрони калібру 7,62 мм разом із їх упаковкою, які упаковані до пакету №ЕХР0358280 ухвалено знищити;

-грошові кошти купюрами: 1000 гривень (№ЯБ2421410), 500 гривень (СЖ5296437), 500 гривень (ЛВ9457714), 200 гривень (ДВ9184451) ухвалено конфіскувати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 у невстановлений час, в невстановленому місці, невстановленим способом, придбав боєприпаси стрілецької вогнепальної зброї, а саме: 7,62 мм мисливські гвинтівкові патрони з експансивною кулею «SP» (Soft Point) зі свинцевим осердям, загальною кількістю 40 штук, які зберігав при собі з метою збуту до 30.08.2022.

Цього ж дня о 19 год. 10 хв. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на збут бойових припасів, знаходячись поблизу буд. АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_10 , де згідно попередньої домовленості незаконно збув останньому бойові припаси, а саме 7,62мм мисливські гвинтівкові патрони з експансивною кулею «SP» (Soft Point) зі свинцевим осердям, загальною кількістю 40 штук за 2200 грн., які в подальшому ОСОБА_10 добровільно видав працівникам поліції.

Крім того, в цей же день в період часу з 20 год. 12 хв. по 20 год. 35 хв. працівниками поліції під час проведення огляду за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено бойові припаси, а саме 7,62мм мисливські гвинтівкові патрони з експансивною кулею «SP» (Soft Point) зі свинцевим осердям, загальною кількістю 104 штуки, які ОСОБА_7 незаконно зберігав з метою збуту.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнається винуватим, передбачена ч. 1 ст. 263 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, встановлених судом, кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування покарання, якщо він упродовж іспитового строку терміном 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляли уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказує, що суд призначаючи ОСОБА_11 покарання, на підставі ст. 69 КК України, за ч. 1 ст. 263 КК України не дотримався вказаних норм закону та роз`яснень. Так, при призначенні покарання ОСОБА_11 судом безпідставно визнано обставиною, яка пом`якшує йому покарання, а саме перебування обвинуваченого в період воєнного стану в складі добровольчого формування Швайківської територіальної громади №1. Вважає, що вказана обставина лише характеризує особу обвинуваченого як і інші встановлені дані про ОСОБА_12 , а саме відсутність судимостей, інвалідність, утримання неповнолітнього та інше. Також вважає, що вказана обставина з урахуванням події злочину повинна характеризувати обвинуваченого з негативної сторони, оскільки очолюючи добровольче формування з перших днів збройної агресії проти України, останній повинен був усвідомлювати ризики та можливі наслідки при незаконному поводженні із бойовими припасами в умовах воєнного стану. Також суд залишив поза увагою, той факт, що завдяки оперативним діям працівників поліції та небайдужим мешканцям м. Бердичева тяжкий злочин, який ОСОБА_13 мав намір продовжувати вчиняти, оскільки не усі патрони збув ОСОБА_10 , був викритий та припинений, а можливі наслідки попереджені. Враховуючи вищевикладене, як наслідок, призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, вчиненому останньому та особі обвинуваченого, оскільки за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційної скарги прокурора, обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України прокурором не оскаржується.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Аналогічні положення передбачені абз.2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7, згідно якого: призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому у відповідності з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд першої інстанції при призначенні покарання зазначених вимог закону дотримався, а доводи прокурора про відсутність необхідної кількості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, які б істотно знижували суспільну небезпечність вчиненого ним кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що покарання у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятиста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень в даному випадку буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження ним нових злочинів.

Так, ОСОБА_7 дійсно вчинив злочин проти громадської безпеки, який формально відноситься відповідно до ст.12 КК України до тяжких злочинів, і вказану обставину судом було враховано при призначенні покарання. Разом з тим заслуговує на увагу і те, що обставини вчинення саме даного кримінального правопорушення не можуть свідчити про підвищену суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим, оскільки ним було поза встановленим законним порядком реалізовано набої саме до мисливської рушниці, яка перебувала раніше у нього у володінні на законних підставах, решту набоїв він добровільно видав правоохоронцям на їх вимогу під час проведення огляду.

Крім того судом відповідно до фактичних обставин справи було вірно визначено, що пом`якшуючими покарання обставинами в даному випадку є щире каяття, а також перебування обвинуваченого в період воєнного стану в складі добровольчого формування Швайківської територіальної громади №1, яке він очолює з перших днів збройної агресії проти України. При цьому обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено. Колегія суддів також ввжає що цілком обгрунтовано в даному випадку можно говорити також про наявність тякої окремої пом`якшуючої обставини як активне сприяння з боку обвинуваченого розкриттю злочину, оскільки обвинувачений жодним чином не заперечував своєї винуватості, дотримувався належної процесуальної поведінки, приймав участь в слідчих діях, надавав показа по обставинах справи, самостійно видав набої, які в нього залишалися за місцем проживання, при цьому досудове розслідування тривало незначний час з 12.08.2022 по 29.09.2022. При цьому хоча дана обставина і перебуває в одномку і тому ж пункті ч.1 ст. 66 КК України, що і щіре каяття, разом з тим визнання її окремою обставиною, що пом`якшує покарання, не суперечить принципам призначення покарання, в тому числі і його індивідуалізації, та діє на користь обвинуваченого.

Судом також було враховано обставини, які характеризують особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується, має зареєстроване місце проживання, на утриманні якого є неповнолітня дитина, одружений, працює, має інвалідність ІІІ групи, після початку збройної агресії проти України був призначений на посаду командира добровольчого формування Швайківської територіальної громади №1. Зазначена характеристика свідчить про те, що обвинувачений не є суспільно небезпечною особою в істотній мірі, яка потребує призначення такого покарання, яке тривалий термін буде впливати на його перевиховання та попередження вчинення нових протиправних дій.

Крім того дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, в контексті врахування правової природи та юридичних характеристик актів Конституційного Суду України, застосовуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при застосуванні відповідної норми права, яка стосується питання визначення виду та міри покарання, враховуючи обставини вчиненого обвинуваченого правопорушення, а також з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а також з урахуванням всіх наведених вище обставин та характеристик, приймаючи до уваги також, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а відтак, як притаманний правовій державі принцип є передусім виправним та превентивним засобом, суд першої інстанції призначаючи обвинуваченому покарання правильно прийшов до висновку про можливість перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України штрафу, оскільки саме таке покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, з чим також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при призначенні покарання застосувавши ст. 69 КК України не належним чином врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, оскільки в умовах воєнного стану ОСОБА_13 не передав працівникам правоохоронних органів придбані ним боєприпаси, а прийняв незаконне рішення їх збути не зважаючи кому, через мережу інтернет, що на думку сторони обвинувачення створює додаткові загрози окремим громадянам і суспільству загалом є безпідставними, оскільки такі дані були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання і самі по собі не можуть бути підставою для твердження про необхідність призначення саме ОСОБА_7 покарання, значно суворішого ніж те, що визначене судом.

Твердження прокурора про те, що завдяки оперативним діям працівників поліції та небайдужим мешканцям м. Бердичева тяжкий злочин, який ОСОБА_13 мав намір продовжувати вчиняти, оскільки не усі патрони збув ОСОБА_10 , був викритий та припинений, не можуть бути безумовною підставою для неможливості застосування до нього ст.69 КК України, враховуючи інші обставини провадження. При цьому доводи апелянта на спростування висновків суду про можливість визнання пом`якшуючою обставиною перебування обвинуваченого в період воєнного стану в складі добровольчого формування Швайківської територіальної громади №1, яке він очолює, апеляційний суд не вважає настільки переконливими, щоб не погодитися з такими висновками суду, оскільки здійснення активних дій по захисту країни від збройної агресії не може посилювати відповідальність особи, і навпаки з огляду на положення ст. 66 КК України може бути визнано судом додатковою пом`якшуючою обставиною.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, тому підстав для ухвалення нового вироку та призначення обвинуваченому покарання без застосування ст.ст.69 КК України, з мотивів зазначених в його апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає. Вважати призначене із застосуванням положень ст. 69 КК України покарання обвинуваченому у виді штрафу явно несправедливим та таким, що не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості конкретного вчиненого ним кримінального правопорушення, апеляційний суд підстав не вбачає. При цьому ОСОБА_7 запевнив апеляційний суд, що не дивлячись на наявність в нього інвалідності, він цілком спроможний виконати такий вирок у встановлений законом строк.

Враховуючи вищевикладене, доводи прокурора про те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до несправедливого м`якого покарання, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження. Вирок суду є азконним, обгрунтованим та вмотивованим та підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення, а вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: