ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/4359/23

Провадження №1-кп/522/1567/23

15 березня 2023 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Одесі в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000009, відомості про яке внесено 24.01.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора групи мобільних тепловізійних комплексів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата,зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до довідки НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.02.2023 за №400, солдат ОСОБА_5 проходить військову службу за мобілізацією в посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії оператора групи мобільних тепловізійних комплексів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 30 грудня 2022 року солдат ОСОБА_5 був госпіталізований до Хірургічного відділення №2 Обласного комунального некомерційного підприємства «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», де знаходився на стаціонарному лікуванні до 11 січня 2023 року.

Відповідно до довідки про тимчасову непрацездатність від 11.01.2023 за №392, військовослужбовець ОСОБА_5 звільнений від проходження служби з 30 грудня 2022 року по 11 січня 2023 року та після виписки з лікувального закладу повинен був 12 січня 2023 року приступити до виконання своїх службових обов`язків.

Відповідно до ст. 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у день виписки військовослужбовцеві лікувальним закладом видаються відповідні документи, і він самостійно направляється у військову частину, з якої прибув. Ці вимоги були доведені та достовірно відомі солдату ОСОБА_5 .

Проте, під час проходження лікування солдат ОСОБА_5 вирішив тимчасово ухилитись від військової служби, мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними із проходженням військової служби.

Реалізуючи свій умисел, 12 січня 2023 року, діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, солдат ОСОБА_5 не з`явився вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу до розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той час дислокувався в АДРЕСА_2 .

В подальшому, 01 лютого 2023 року солдат ОСОБА_5 прибув до пункту тимчасової дислокації НОМЕР_1 прикордонного загону та приступив до виконання своїх службових обов`язків.

В період з 12 січня по 01 лютого 2023 року солдат ОСОБА_5 , без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, солдат ОСОБА_5 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військової службі, до військової частини не надавав.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у нез`явленні військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікується за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, 12 січня 2023 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин із лікувального закладу до розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той час дислокувався в АДРЕСА_2 , та, як наслідок, ухилився від військової служби до 01 лютого 2023 року, в умовах воєнного стану. Зазначив, що причиною не явки є сімейні обставини. У вчиненому щиро розкаявся і просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він, будучи військовослужбовем (крім строкової служби) не з`явився вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення зі зізнанням

Відповідно до положень ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до положень ст.65КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який одружений, є військовослужбовцем, має постійне місце мешкання де характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, у зв`язку із чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах строку, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України, України, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, без відбування реального покарання, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку, не вчинить нового злочину, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним, у зв`язку із звільненням ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, на підставі вимог п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази у справі відсутні.

Витрати на залучення експертів для проведення експертиз відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст.8, 9, 368,370- 374,394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від реального відбуття призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч.2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст.376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1

15.03.2023