ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5618/22 (1-кс/953/3693/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/666/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
10 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
Вказаною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого.
Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів , з утриманням в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 3 грудня 2022 року без визначення застави.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що доводи прокурора про доведення існування ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими.
Крім того слідчий суддя, обираючи такий запобіжний захід виходив із того, що вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_8 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також прийняте рішення обґрунтовано положеннями абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно якого під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно нього запобіжний захід у виглядi домашнього арешту.
В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що ризики, які вказані в ухвалі не доведені доказами, а тому прокурором не було доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Також захисник вказує, що ним надавалися відомості про підозрюваного слідчому судді, а саме відомості про хронічні захворювання, про народження дитини.
Стан здоров`я може в будь який момент погіршитись, внаслідок знаходження під вартою.
Крім того, підозрюваний раніше не судимий, його вина не доказана.
Вказане, на думку апелянта свідчить про можливість застосування до підозрюваного домашнього арешту.
Заслухавши доповідь судді, думку захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України.
05.10.2022 ОСОБА_8 фактично затриманий, в порядку визначеному ст. 208 КПК України та 06.10.2022 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується: протоколом затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України від 05.10.2022; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; інформацією отриманою на виконання доручення слідчого наданого в порядку ст. 40, 41 КПК України; відповіддю на запит від командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2022; протоколом за результатами проведення НСРД: зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26.08.2022; протоколом огляду місця події від 05.10.2022; протоколом обшуку від 05.10.2022 за адресою проживання ОСОБА_8 .
Колегія суддів не погоджується з урахуванням названих вище обставин та доказів обґрунтованості підозри із доводами сторони захисту щодо повної відсутності ризиків, взагалі.
Так санкція ч. 2 ст. 114-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Таким чином злочин, який інкримінується підозрюваному є тяжким та має підвищену суспільну небезпеку.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути,не взявши особу під варту.
Також, як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Так, при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний студент 2-го курсу Харківського національного університету радіоелектроніки, не працює, неодружений, зі слів має малолітню дитину ОСОБА_9 , 2021р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
Проте, в той же час враховуючи існування ризиків, передбачених п.п.1,4,5 ч.1ст.177КПК України, наявність яких не спростовано стороною захисту ,а також оцінюючи сукупність обставин, а саме:вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання,що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи ,що дії ОСОБА_8 за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Даних які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом як на час розгляду клопотання так і під час апеляційного розгляду не надано.
За таких обставин, ухвала слідчого судді винесена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування або зміни з підстав зазначених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді