1Справа № 335/7295/22 1-кс/335/2702/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, українця, громадянина України, який має базову середню освіту,неодруженого, який малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше судимого: 08.02.2005 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у вигляді позбавленні волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки; 01.06.2006 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки; 09.10.2008 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. 16.06.2011 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання. Строк невідбутого покарання складає 7 місяців 7 днів; 07.02.2012 року Кам`янко-Дніпровським районним судом Запорізької області за ч 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 30.07.2014 року умовно-достроково звільнений. Строк невідбутого покарання складає 6 місяців 6 днів; 18.11.2015 року Василівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки. 18.08.2017 року умовно-достроково звільнений. Строк невідбутого покарання складає 1 рік 3 місяці 19 днів; 30.05.2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. 26.06.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання; 30.03.2021 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 6 місяців. 30.06.2021 року звільнений по відбуттю строку покарання; 04.08.2022 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік,

- підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України КК України,

ВСТАНОВИВ:
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що слідчим відділенням ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001420, внесеногодо Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , 08.11.2022 року, приблизно о 18:30 хвилин, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом зловживання довірою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні палати КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 80, де він перебував в якості пацієнта, під приводом здійснення телефонного дзвінку, заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi 9C» в корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , вартість якого становить 5 000 гривень, який в подальшому ОСОБА_7 не повернув та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 5 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 08.11.2022 в період часу з 18:30 години по 20.00 годину, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за допомогою мобільного телефону марки «Xiaomi 9C» в корпусі чорного кольору, здобутого злочинним шляхом, зайшов до додатку «Пумб 24», логін та пароль від якого йому було відомо, скоїв крадіжку грошових коштів з банківського рахунку № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 на загальну суму 12 000 гривень, шляхом переведення грошових коштів на рахунки мобільних телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 12 000 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

09.11.2022 за даними фактами ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, повністю підтверджується зібраними в кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від «09» листопада 2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; речовим доказом по кримінальному провадженню.

Органом досудового розслідування встановлено наявність в діях ОСОБА_4 ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, а також тяжкого злочину за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинені злочини може переховуватись від органів досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкцій, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати на територію, яка перебуває в тимчасовій окупації, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Отже, існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 , може бути обізнаним про місце проживання свідків, які своїми показаннями підтверджують його причетність до скоєння кримінального правопорушення. Враховуючи це, орган досудового слідства вважає, що залишаючись на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, підозрюваний може самостійно або через інших осіб, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що є ризиком передбаченим п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Орган досудового слідства обґрунтовано вважає, що підозрюваний ОСОБА_11 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази, що є ризиком передбаченим п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, органом досудового слідства встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово судимий, ніде не працевлаштований, не має джерела доходу, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, що свідчить про те, що залишаючись на волі, він може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення з метою отримання доходу незаконним шляхом, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить тяжкість вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків, які б заслуговували довіру інших осіб, які б поручились за виконання ним покладених на нього обов`язків. Крім того, на час звернення з клопотанням до слідчого судді, до слідчого не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 принципово ігноруючи виконання встановлених норм поведінки в суспільстві, вчинив тяжкі злочини проти власності під час воєнного стану. Орган досудового слідства вважає, що обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який передбачений п.4 ч.1 ст.176 КПК України, неможливо, так як не має стійких соціальних зв`язків і може порушувати умови домашнього арешту, відповідно вказаний запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

У зв`язку з чим, з метою захистити громадян і суспільство від злочинних посягань ОСОБА_4 , оскільки останній є суспільно небезпечною особою, слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , строком на 60 діб з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити на підставах, які викладені у клопотанні.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили обрати інший запобіжний захід.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділення Запорізького районного управління поліції відділу поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Запорізькій області в Запорізькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001420 від 09.11.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України.

09.11 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09.11.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.190, ч.4ст.185 КК України.

Слідчим суддею в ході розгляду клопотання перевірені доводи про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.4 ст.185 КК України, яка ґрунтується на фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, а саме: протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України від «09» листопада 2022 року;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; речовим доказом по кримінальному провадженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію не винуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондуються з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи підвартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , вагомість доказів щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення нетяжкого та тяжкого злочину, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 185 КК України, покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дані про особу ОСОБА_4 , який на утриманні малолітніх дітей не має, раніше неодноразово засудженого, зокрема за корисливі злочини, не одружений, не працевлаштований, злочини скоєні в умовах воєнного стану, з урахуванням обставин підозри, слідчий суддя дійшов висновку, що існують високі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до нетяжких та тяжких злочинів, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, та вчинення іншого кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє увязнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.

Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя вирішує питання про визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, розмір якої у відповідності до ч. 5 п.2 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , у зв`язку з чим слід визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2481 гривень), оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та гарантувати належну його поведінку.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 09.11.2022 року, та у відповідності до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 до 07.01.2023 року включно.
Керуючись ст.ст. 3, 9, 22, 177, 178, 183, 193, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 січня 2023 року включно, який обчислювати з 09 листопада 2022 року 10-40 години.
Встановити розмір застави ОСОБА_4 у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620 ( сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок (Отримувач: ТУ ДСА в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; Номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у звязку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити строк дії ухвали до 07 січня 2023 року 10-40 години включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1