Дата документу 31.01.2023 Справа № 333/7124/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/7124/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/75/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка не працює, має середньо-спеціальну освіту, не заміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

обвинуваченої ОСОБА_6 .

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначено їй покарання: за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 850 грн; за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 340 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 850 грн.

Вирішена доля речового доказу у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 , правильність кваліфікації її дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України, та призначити ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 850 грн; за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 510 грн. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у розмірі 850 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з матеріалів кримінального провадження убачається, що судом першої інстанції при призначенні покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу не враховано, що нижня межа вказаного покарання, відповідно до загальних положень КК України, становить 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 510,00 грн.

Згідно з вироком суду, 27 вересня 2019 року, в денний час доби, маючи прямий умисел на викрадення офіційних документів, перебуваючи в якості гості в приміщенні будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 спала на дивані, упевнившись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що її дії носять таємний характер, з метою особистого збагачення, з сумки потерпілої викрала банківську картку ПАТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_1 , оформлену та видану на ім`я ОСОБА_10 та відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність являється офіційним документом, з кредитним лімітом 1100,00 грн, разом з пін кодом від даної картки, поклавши її до кишені, покинувши приміщення будинку.

Далі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 27 вересня 2019 року, в денний час доби, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, направилась до банкомату, що розташований за адресою: вул. Космічна, буд. 17, м. Запоріжжя, де скориставшись заздалегідь викраденою банківською карткою ПАТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_1 , оформлену та видану на ім`я ОСОБА_10 , з метою особистого збагачення, послідовно здійснила три транзакції по зняттю грошових коштів у сумі: 200,00 грн, 300,00 грн, 500,00 грн, тим самим таємно викрала їх, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1000,00 грн, якими в подальшому розпорядилась на власний розсуд.

За таких обставин, суд вважав доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_6 та кваліфікував дії останньої: за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

До початку апеляційного перегляду обвинувачена ОСОБА_6 звернулась із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену та її захисника, які підтримали зазначене клопотання, думку прокурора, яка не заперечувала проти його задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення вчинено 27 вересня 2019 року. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції її дії кваліфіковано за ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Санкція ч.1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років.

Санкція ч.1 ст. 357 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

У відповідності до положень ст.12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказані кримінальні правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання, окрім іншого, у виді обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних проступків минуло понад три роки, остання протягом цього періоду не ухилялася від досудового розслідування або суду, не вчиняла інших кримінальних правопорушень - вона може бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України, про що останньою заявлено відповідне клопотання.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо неї.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 417, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, та засуджено, скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4