Справа № 127/8797/22
Провадження №11-кп/801/1044/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 2 вересня 2022 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України з призначенням покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі вісімсот п`ятдесят гривень в дохід держави.
Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 10 лютого 2022 року приблизно о 08:30 год. перебував на площі Привокзальній, 1 у м. Вінниці, де помітив раніше знайомого ОСОБА_8 , з яким у нього виник словесний конфлікт. В ході даного конфлікту у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, ОСОБА_7 наніс ОСОБА_8 по одному удару правою та лівою ногою в область паху, лівою та правою рукою по одному удару в область голови справа та ще один удар правою ногою в область паху.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді синця з набряком м`яких тканин, садна на голові справа та синця в ділянці паху справа (здухвинна ділянка).

Згідно з висновком експерта № 166 від 07.04.2022 року, вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання. Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_8 його вдарив кулаком в голову в область лівої щелепи, чим завдав травму щелепи та зуба, у зв`язку з чим він лікувався, проте поліція не прийняла його заяву про кримінальне правопорушення, натомість сфабрикувала відносно нього кримінальне провадження. У кримінальному провадженні всупереч вимогам закону не було відтворення події (слідчого експерименту) з його участю, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взагалі не бачили конфлікту.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Незважаючи на повне заперечення ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, його вина підтверджується доказами, ретельно дослідженими в суді першої інстанції, а саме: показаннями потерпілого, свідків, висновками експертів та іншими доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні першої інстанції потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що 10.02.2022 о 08:30 год. він перебував на Залізничному вокзалі, приїхав ОСОБА_7 та без-будь якої причини почав сваритись, виражаючись нецензурною лайкою, далі замахнувся на нього ногою, а потім лівою і правою рукою ударив його по голові. Захищаючись, він відштовхнув ОСОБА_7 , після чого останній наніс йому ще один удар лівою ногою в пахову область.
З показань свідка ОСОБА_10 , даних в суді першої інстанції вбачається, що він моменту нанесення тілесних ушкоджень не бачив, однак бачив з вікна автомобіля конфлікт між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які намагалися ударити один одного ногами.
У судовому засіданні суду першої інстанції був відтворений відеозапис з муніципальної камери відеоспостереження, на якому зафіксовано факт нанесення ОСОБА_7 ударів руками та ногами ОСОБА_8 . Водночас ОСОБА_8 опору ОСОБА_7 не чинить, ударів у відповідь не наносить, а намагається уникнути побиття та відходить у сторону.
Також вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 та письмовими доказами: протоколом прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 10.02.2022, висновками експерта №115 від 11.02.2022, № 166 від 07.04.2022, протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2022 за участі потерпілого ОСОБА_8 , під час якого потерпілий розповідав про події, які відбувались на місці скоєння кримінального правопорушення та показував на місцевості як саме ОСОБА_7 наносив йому тілесні ушкодження. Відеозапис вказаної слідчої дії був переглянутий в судовому засіданні суду першої інстанції.
При цьому ст. 240 КПК України не вимагає обов`язкової участі підозрюваного ( у даному випадку ОСОБА_7 ) у слідчому експерименті.
Вищевказані докази узгоджуються між собою, є логічними, послідовними та доповнюють одне одного.
Таким чином, підтверджується факт конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що мав місце 10 лютого 2022 року.
Доказів того, що ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження та поліція не прийняла його заяву про кримінальне правопорушення, вчинене щодо нього, немає.
Отже, аналізуючи всі зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, які були отримані у рамках чинного законодавства, а невизнання вини обвинуваченим є намагання його уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_7 покарання на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило, відсутність обставини, що пом`якшує покарання та обставину, яка його обтяжує вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а тому призначення обвинуваченому найбільш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 125 КК України, у виді мінімального розміру штрафу узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», є, на думку колегії суддів, достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів та вважати його надто суворим підстав немає.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 2 вересня 2022 року щодо нього без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4