Справа № 438/1940/21
Номер провадження 1-кп/438/20/2023
В И Р О К

іменем України

17 лютого 2023 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засідання в залі суду у м. Бориславі обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесениху в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000371 від 17 червня 2022 року, №0000115 від 01 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.ч.1,4 ст. 185 КК України, -

встановив:

26 листопада 2021 року приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , побачив у коридорі на тумбі мобільний телефон марки «Тесnо BD2p Pop 5» та вирішив його таємно викрасти. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , в той же час усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, виходячи з приміщення вищевказаної квартири, підійшов до тумби у коридорі таємно, умисно, шляхом вільного доступу викрав належний на праві власності потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Тесnо BD2pPop5» вартістю 2116 грн. 67 коп., чим заподіяв останньому майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, ОСОБА_4 будучи раніше судимим 24.01.2022 Бориславським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на 15 діб, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік 6 місяців, на шлях виправлення не став, повторно вчинив злочин проти власності.

16 червня 2022 року близько 17 год 00 хв в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебуваючи біля магазину «Вишенька», який розташований за адресою вул. В. Великого, буд 157 «а» в м. Бориславі Львівської обл,. зустрів раніше незнайомого йому чоловіка ОСОБА_7 , який мав при собі мобільний телефон марки «Samsung Galaxy V21» IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 . Саме в цей час у ОСОБА_4 повторно виник умисел на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, зловживання довірою потерпілого ОСОБА_8 , отримав від нього під приводом тимчасового користування з поверненням (а саме для здійснення телефонного дзвінка) мобільний телефон марки «Samsung Galaxy V21» IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , однак мобільний телефон власнику не повернув та місце вчинення кримінального правопорушення при цьому покинув. У подальшому ОСОБА_4 видавши мобільний телефон за свій, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме використав його в якості заставного майна при укладанні договору про надання ломбардом кредиту та закладу майна до ломбарду №613- 22008374 від 16.06.22 у ПТ «Ломбард «Фінанс».

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

Крім цього, 01.07.2022, приблизно з 20 год 00 хв по 20 год 40 хв, під час дії воєнного стану ОСОБА_4 , перебуваючи на озері на вул. Гоголя в м. Бориславі Львівської обл., побачив, що на березі озера ОСОБА_9 в передній кишені штанів залишив свій мобільний телефон, оскільки пішов купатися в озеро. Саме в цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадання мобільного телефону. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що ніхто не спостерігає за його діями, а також переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені іншими сторонніми особами, діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А10», IMEI: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який знаходився на березі озера в передній кишені штанів, після чого пішов з місця події у невідомому напрямку, тим самим привласнив вказаний телефон, який в подальшому, а саме на наступний день повернув.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме: викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому правопорушень передбачених ч. 2 ст.190, ч. 1, 4 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнав фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, є відповідно кримінальним проступком, нетяжким та тяжким злочинами, вказані дані про особу обвинуваченого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Ураховуючи викладене, а саме: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має середню освіту, не працює, неодружений, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно; обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставини, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання слід обрати в межах санкції ч. 1ст. 185 КК України, у виді обмеження волі, ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення та ч. 2 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі, водночас, при визначенні покарання підлягає застосуванню принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки має місце сукупність кримінальних правопорушень.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 24.01.2022 року Бориславським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 185, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту на 15 діб, та на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням терміном на 1 рік 6 місяців.

Відповідно, судом призначається покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання, оскільки після постановлення попереднього вироку, в справі встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.190, ч.4 ст. 185 КК України під час встановленого судом іспитового строку, то у відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 2 п. 26постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, зокрема, вважається покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням.

За змістом ч. 3 ст. 78 КК України, у разів вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст.ст.71,72 КК України.

Кримінальні правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 вчинив після ухвалення вказаного вироку суду, тому йому належить частково приєднати невідбуте покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження суд виходить з такого.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 13.01.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Львівська установа виконання покарань «19» із застосування застави в розмірі 20 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 000 (п`ятдесят дві тисячі) гривень, строком до 13 березня 2023 року включно.

З врахуванням вищенаведеного, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку суду, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати вирішити відповідно до ст.124 КПК України, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст.190, ч. 1, 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 368, 369, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК і призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч.4 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Бориславського міського суду Львівської області від 24.01.2022, призначити до відбування 6 (шість) місяців 15 днів позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, ч.4 ст.185 КК і призначити йому покарання у виді:

- за ч. 2 ст. 190 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

- за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з врахуванням невідбутого покарання за вироком від 24.01.2022 Бориславського міського суду Львівської області шляхом часткового приєднання, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді 5 (п`ять) років 1місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислюється з 14 листопада 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави процесуальні витрати у загальному розмірі 2 917,52 грн.

Арешт накладений слідчим суддею Бориславського міського суду Львівської області ухвалою від 09.12.2021; слідчим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ухвалою від 05.07.2022 скасувати.

Речові докази: мобільний телефон марки «Тесnо BD2pPop5» - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy М21» IMEI: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та заводську картонну коробку від нього - повернути потерпілому ОСОБА_7 ; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А10», IMEI: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 та заводську коробку від нього- повернути потерпілому ОСОБА_9 ; оптичний CDіз файлами відеозапису подій, які зафіксували камери відеоспостереження ломбарду ПТ «Ломбард «Фінанс» за 16.06.2022- залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1