Дата документу 07.11.2022 Справа № 317/2351/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1287/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/2351/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноярськ рф, проживає в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 днів до 11.12.2022 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою. Свої вимоги захисник мотивував тим, що жодний ризик, на який посилався прокурор, є недоведеним. Адже, обвинувачений раніше не судимий, орендує житло, що підтверджується договором оренди, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи та за новим тимчасовим місцем проживання, має нове місце роботи. Також суд не врахував, що в провадженні ТУ ДБР за заявою дружини обвинуваченого за фактом застосування до ОСОБА_8 тортур порушено кримінальне провадження за ч.2 ст.365 КК.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Встановлено, що в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК злочину.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку його тримання під вартою.

Суд першої інстанції, задовольняючи таке клопотання, виходив з наявності ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків, відтак застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам

1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Про існування вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавленні волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин.
Крім того, колегією суддів встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі не завершено, потерпілий та свідки судом не допитані. А тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у вину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, адреси проживання яких відомі. Зазначений ризик посилюється ще й тим, що потерпілий та свідки у даному провадженні проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим.
Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.
На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За результатами розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.
Відсутність у обвинуваченого судимостей, його позитивна характеристика за місцем роботи і проживання, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій щодо переховування від суду та впливу на потерпілого, свідків. За таких обставин гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вбачається можливим.
Решта доводів скарги захисника також не впливає на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.
Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4