Справа № 185/1446/23
Провадження № 1-кп/185/461/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2023 року м.Павлоград
Дніпропетровської області
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізюм, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого, в т.ч., останній раз:
- 06 грудня 2017 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі.
30 серпня 2022 року звільнений умовно-достроково на не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком сім місяців п`ять днів на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
ОСОБА_4 в період з 17 по 19.11.2022 року, близько 14 год., більш точний час вчинення злочину не встановлено, у період дії воєнного стану в державі, маючи умисел на таємну крадіжку чужого майна з житла, з корисливих мотивів, скориставшись не зачіненими до житла вхідними дверима, проник до приміщення житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор ТМ Ерго, б/у, вартістю 4200 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та дав показання про те, що він раніше був знайомий з потерпілим ОСОБА_6 .
В період вчинення злочину, приблизно з 17 по 19.11.2022 року, близько 14 год., розуміючи, що у державі діє воєнний стан, маючи умисел на таємну крадіжку чужого майна з житла, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що потерпілий не зачинив вхідні двері до квартири, без дозволу проник до приміщення житлового будинку по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав телевізор ТМ Ерго, б/у, вартістю 4200 грн., після чого з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Згоден, що вказаним злочином спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Додав, що щиро кається та жалкує з приводу вчиненого.
Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю розуміє весь обсяг пред`явленого обвинувачення, в повному обсязі та беззастережно визнає свою провину у скоєнні зазначеного злочину, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати інших осіб, немає ніякої необхідності.
З`ясувавши думку прокурора, яка не заперечувала проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши додатково обвинуваченому сутність висунутого обвинувачення, правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.
Аналізуючи показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що пред`являється ОСОБА_4 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого з приводу пред`явленого обвинувачення мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч. 3 ст. 349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України - доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.
При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимим, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив тяжкий злочин в період не відбутого покарання за попереднім вироком суду, викрадене майно повернуто потерпілому правоохоронним органом.
У якості пом`якшувальних обставин суд враховує, що обвинувачений повністю визнав свою провину, заявив про щире каяття, активно сприяв швидкому розгляду справи судом.
З обтяжуючих обставини у справі суд враховує рецидив злочину, оскільки обвинувачений має не зняту та не погашену судимість за інший умисний злочин, зокрема, й злочин, передбачений ст.309, 395 КК України.
Встановлені судовим розглядом обставини вчинення обвинуваченим злочину, неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності в минулому та стійка кримінальна направленість його поведінки, свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого ОСОБА_4 , а також про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за ч.4 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі.
Обставин за для призначення обвинуваченому покарання за зазначеним кримінальним законом, із застосуванням ст.69 КК України, а тим більше ст.ст.75,76 КК України суд не вбачає.
При цьому, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , беручи до уваги, що інкримінований злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України було вчинено ним під час не відбутого покарання за попереднім вироком суду від 06 грудня 2017 року, повинно бути призначене за правилами ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі, шляхом приєднання до покарання за ч.4 ст.185 КК України покарання, що не було відбуте ОСОБА_4 за попереднім вироком суду від 06 грудня 2017 року.
На переконання суду, саме таке покарання, буде відповідати приписам закону, зазначеним, зокрема, у ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а також відповідно до положень ст. 50 КК України, яка визначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
У відповідності до ст. 174 КПК України, арешт майна, накладений ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.01.2023 року, необхідно скасувати.
Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України, а судові витрати за проведення експертиз у справі мають бути покладені на обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до вказаного покарання повністю покарання у виді позбавлення волі строком сім місяців п`ять днів, що було не відбуте ОСОБА_4 за попереднім вироком суду від 06 грудня 2017 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавленні волі на строк п`ять років сім місяців п`ять днів.
До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання для ОСОБА_4 обчислювати з 14 год.25 хв. 19 січня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати у справі за проведення експертного дослідження у сумі 220грн.00коп.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ ОСОБА_7 .