ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 617/252/21 Номер провадження 11-кп/814/220/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 зі змінами на вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вірівки Вовчанського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні злочину , передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України ,-

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції)

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ( в режимі відеоконференції),-

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 10 ( десяти) років позбавленні волів , з відбуванням в кримінально- виправній установі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

За вироком суду, 01 січня 2021 року близько о 17.00. ОСОБА_6 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «ВАЗ-21061». р.н. НОМЕР_1 , тим самим, порушуючи вимоги п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.9 а) - «водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин», рухався по вул. Героїв України ( Леніна) смт. Білий Колодязь Вовчанського району Харківської області зі сторони м. Вовчанськ в напрямку смт. Приколотне Великобурлуцького району Харківської області.

В ході руху, по вищевказаній вулиці, в районі буд. №2 5-в, ОСОБА_6 діючи з необережності, проявив неуважність та грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п.12.1: «При виборі в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості перевезеного вантажу і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати їм», виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 які рухались в попутному напрямку автомобілю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/2-ВЛ/21 від 27.01.2021 причина смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок ДТП настала у вигляді перелому другого шийного хребця зі здавленням спинного мозку.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-17/8-ВЛ/21 від 28.01.2021 причиною смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ДТП у вигляді набряк-дислокація головного мозку, перелому основи черепа.

Дії водія ОСОБА_6 у даній дорожній обстановці згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/792-ІТ від 22.01.2021 є невідповідності вимогам п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_6 , які знаходяться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, керуючи транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, вибрав не безпечну швидкість руху, втратив контроль над керуванням, виїхав на праве узбіччя по ходу свого руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 що спричинило вищевказані наслідки, а саме загибель пішоходів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала

Апеляційний перегляд вироку здійснюється за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та неповноту судового розгляду. Зазначив, що суд першої інстанції неповно дослідив дані про особу обвинуваченого , через що призначив занадто суворе покарання , не в повній мірі врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше., вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся, вибачився перед потерпілими, має намір відшкодовувати завдану шкоду в повному обсязі, має на утриманні чотири доньки цивільну дружину, мати похилого віку.

Крім того, на переконання адвоката , судом не враховано, що потерпілому ОСОБА_12 було частково відшкодовано завдані збитки у сумі 10 000 грн., а ОСОБА_13 пропонувалася допомога , однак однак остання від неї відмовилася. Просить вирок змінити та призначити покарання за ч.3 ст.286 КК України - 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

В поданих змінах до апеляції адвокат просить вирок суду скасувати у зв`язку з істотними порушеннями процесуального законодавства та призначити новий розгляд в суді першої інстанції посилаючись на те , що судом було порушено безпосередність дослідження доказів , а також вказуючи , що в резолютивній частині суд послався на РНОКПП який не був долучений до матеріалів провадження .

В апеляційній скарзі обвинувачений посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. При цьому , обвинувачений зазначив, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся, вибачився перед потерпілими, має на утриманні чотири доньки, має ряд захворювань. Крім того, не враховано, що потерпілому ОСОБА_12 було частково відшкодовано завдані збитки у сумі 10 000 грн., а Си ОСОБА_14 пропонувалася допомога, однак остання від неї відмовилася. Просить призначити йому більш м`яке покарання.

Позиція учасників судового провадження в судовому засіданні апеляційного суду

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник апеляційні скарги підтримали та просили задовольнити з наведених в них підстав.

Прокурор та представник потерпілого заперечували з приводу задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Мотиви суд

Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційних скарг , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину за який він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку. При цьому, справа була розглянута за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів статті 404 ч.3 КПК України.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із матеріалів провадження, призначаючи обвинуваченому покарання , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря- нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, а також обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та обґрунтовано призначив покарання у виді 10 років позбавлення волі з реальним його відбуванням.

Судом також було враховано позицію потерпілих, які просили призначити обвинуваченому найсуворіше покарання , так як вони втратили своїх батьків , які були ще в молодому віці, і на їх думку ніякі гроші їм не замінять цю втрату.

Яких-небудь нових даних, які б свідчили про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, в апеляційних скаргах не наведено.

Доводи сторони захисту про неврахування судом першої інстанції наявності в обвинуваченого чотирьох дітей, цивільної дружини та матері похилого віку, колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки зазначені обставини самі по собі не можуть бути визнані достатніми для пом`якшення обвинуваченому покарання, враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме те, що ОСОБА_6 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Посилання обвинуваченого та захисника в апеляційних скаргах на часткове відшкодування завданих збитків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження такий даних не містять.

До того ж, відповідно до матеріалів кримінального провадження завдана шкода потерпілій ОСОБА_13 не відшкодовувалася навіть частково.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстави для призначення більш м`якого покарання відсутні.

Щодо вимоги адвоката про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України , колегія суддів звертає увагу , що згідно зі сталою практикою Верховного Суду, яка є обов`язкова для врахування судами , вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, водієм, який керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, зазвичай виключає застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням (постанови Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 484/3291/16-к, від 19 березня 2019 року у справі № 393/409/17, від 2 квітня 2019 року у справі № 384/110/18, від 3 вересня 2019 року у справі № 166/753/17).

Враховуючи це, навіть позитивні дані про особу винного та наявність кількох пом`якшуючих обставин не можуть бути визнані мотивованими підставами для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК і звільнення його від відбування призначеного покарання.

Вимога про застосування ст.75 КК України не підлягає задоволенню ще й через те , що обвинуваченому призначено покарання більш ніж п`ять років позбавлення волі, і колегія суддів не знаходить підстав для зменшення цього строку. Будь-яких переконливих доводів для скасування вироку суду через допущення процесуальних порушень під час його ухвалення , адвокатом ОСОБА_7 у змінах до апеляційної скарги , не наведено. При цьому , кримінальне провадження в суді першої інстанції було розглянуто в порядку , передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та у зв`язку з повним визнанням вини обвинуваченим суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене доводи адвоката про порушення принципу безпосередності дослідження доказів є безпідставними. Призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів. Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим. Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства колегією суддів не встановлено. За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,409,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 зі змінами залишити без задоволення , а вирок Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4