Справа № 204/610/23
Провадження №1-кп/204/582/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001212 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначив, що солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, від 3 до 10 років та від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Окрім цього, обвинувачений може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створює умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій та можливою погрозою впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні. Обвинувачений, розуміючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому, як військовослужбовець, маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, обвинувачений перебуваючи на волі, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, в якому обвинувачується, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Обвинувачений, вчиняючи насильство до начальника та своїх співслужбовців, в умовах воєнного стану, може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад іншого кримінального правопорушення. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчить про можливість втечі обвинуваченого. Таким чином, з метою запобігання вище переліченим ризикам виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Надав на адресу суду заперечення на клопотання прокурора, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка являється рідною матір`ю ОСОБА_3 , є інвалідом II групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ № 472464, дата видачі 13 березня 2019 року. Згідно висновку про умови та характер праці їй протипоказана важка фізична праця. 20 березня 2022 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі Указу № 69/2022 Президента України від 24 лютого 2022 року і фактично добровільно пішов нести свій військовий обов`язок. До призову на військову службу за мобілізацією у ОСОБА_3 був наявний ряд захворювань, що підтверджується резонансної томографії поперекового відділу хребта та комп`ютерної томографії де було встановлено наступний діагноз стану здоров`я: Дегенеративні зміни поперекового відділу хребта, хонтроз, спондилоартроз, спондильоз L5-S1. Дегенеративно-дискогенно стиснутий дуальний мішок в сегменті L4-5. Протрузії м/дисків L2-3, L3-4, L4-5, L5- S1. Стиснутий лівий корінець сегменту L5-S1. Вузький хребетний канал. Лівобічний сколіоз-ІІ ст. Пневматизація легеневих полів підвищена у верхніх легеневих полях за рахунок наявності множинних повітряних кіст та парасептальних бул. На фоні емфізематозних змін посилений фіброз. Звертає увагу на той факт, що ОСОБА_3 , маючи ряд фізіологічних захворювань та не підлягаючи мобілізації згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», сумлінно ніс свій військовий обов`язок в зоні дій на передовій і при цьому раніше до нього не було застосовано жодних дисциплінарних стягнень. Згідно довідки-характеристики № 27 від 17 лютого 2023 року виданої Шумською міською радою на ОСОБА_3 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 за час проживання на території села зарекомендував себе з позитивної сторони, одружений, вимогливий до себе, відповідальний, користується авторитетом серед жителів громади, заяв скарг на ОСОБА_3 не поступало, громадського порядку не порушував. Претензій та зауважень зі сторони виконкому міської ради до Рокіцького немає. Відповідно до характеристики з останнього місця роботи (до мобілізації): Товариством з обмеженою відповідальністю «АГАРІС МІКО УКРАЇНА» слідує, що ОСОБА_3 працює на даному Товаристві з 15 березня 2012 року. І був мобілізований 20 березня 2022 року. До роботи ставиться сумлінно, добросовісно виконує свої обов`язки. За час роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, вимогливий до себе, користується повагою серед товаришів та керівництва. Таким чином, ОСОБА_3 має бездоганну репутацію, повністю характеризується з позитивної сторони і не несе ніякої загрози чи небезпеки для суспільства. За час проведення досудового розслідування ОСОБА_3 ніяким чином не перешкоджав проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні. Всі свідки були допитані органом досудового розслідування, а тому жодного ризику впливу на свідків не існує. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме домашній арешт, або ж заставу у розмірі 100000 грн. Заявив клопотання про можливість допиту нових свідків з боку сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника. Суду пояснив, що свідків вчинення вказаних кримінальних правопорушень немає, лише троє потерпілих. Він не збирається ухилятись від суду та кудись тікати.

Дослідивши клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2023 року було продовжено строк застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_5 строком на 60 днів, тобто до 23 березня 2023 року, без визначення розміру застави.

Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього кодексу (тобто статтями 176-213 КПК).

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, слід зазначити, що при розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , судом оцінюються усі ризики зазначені прокурором у своїх клопотаннях у сукупності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» у справі від 23 січня 2012 року № 30671/04 наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Між тим, суд виходить з вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406, ч. 1 ст. 121 КК України, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, а також зменшення розміру застави не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Про актуальність вказаного ризику свідчать і умови, в яких на даний час перебуває України. Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан.

На думку суду, з врахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого у контексті встановлення місцезнаходження, перетину держаного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заході з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі застосування запобіжних заходів, які обумовлені існуванням ризику переховування.

Відомості, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема його вік, стан здоров`я, сімейний стан, відсутність фактів попереднього притягнення як до адміністративної, так і до кримінальної відповідальності, безумовно приймаються судом до уваги. Разом з тим, зважаючи, на те, що обвинувачений є особою, яка була призвана за мобілізацією до лав Збройних Сил України, та розуміючи наслідки, які можуть для нього настати в разі визнання його винуватим у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення, може вдатися до відповідних дій, а саме переховування на території України, яка на даний час є непідконтрольною державі, а тому на даний час ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України є актуальним.

Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Ризик впливу на свідків, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та дослідження їх судом.

Оскільки, свідки ще не допитані судом, а захисником заявлено клопотання про їх допит, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, в судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про допит свідків, які були встановлені стороною захисту, що в свою чергу свідчить про актуальність вказаного ризику.

Слід окремо зазначити, що для здійснення тиску на свідків достатньо того, що особа, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, може вчинити дії, покликані на примушення свідків до надання неправдивих показань або ж відмову від їх надання.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим ОСОБА_3 перешкоджати кримінальному провадженню, суд зазначає, що існування вказаного ризику прокурором доведено не було, а він є лише припущенням прокурора та має вірогідний та непрогнозований характер.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд зазначає, що вказаний ризик не може бути врахований судом, оскільки згідно наданими прокурором відомостями про особу обвинуваченого такий ризик нічим не підтверджується. Не підтверджено документами, довідками про те, що обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності, був засудженим, має не зняту чи непогашену судимість, схильний до протиправної поведінки, притягувався до адміністративної відповідальності, також не було надано й інформації щодо зловживання обвинуваченим наркотичними засобами або ж алкоголем.

Що стосується посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого на утриманні матері, яка є інвалідом, судом не береться до уваги, оскільки доказів того, що мати обвинуваченого ОСОБА_3 перебуває у обвинуваченого на утриманні суду надано не було. Натомість, остання є пенсіонером та отримує пенсію на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відтак, зазначене не входить до переліку обставин, що враховуються судом, як підстава можливої зміни застосування запобіжного заходу.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до десяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку суду, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків у провадженні. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його позапроцесуальних дій.

Не може бути підставою для зміни запобіжного заходу те, що обвинувачений маючи ряд хронічних захворювань не відмовився від мобілізації, оскільки така діяльність жодним чином не може нівелювати ризики, існування яких встановлено судом.

Окрім цього, позитивна репутація обвинуваченого вже була предметом оцінки слідчого судді під час обрання запобіжного заходу, а тому сама по собі вона не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Тому ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і продовження існування ризиків, а саме, що обвинувачений намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від суду, здійснити вплив на свідків, а тому обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, а тому в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосування запобіжного заходу слід відмовити.

Тому, на даний час продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_6 строком до 19 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт або заставу - відмовити.

Копію ухвали направити до ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1