Пр-ня по справі № 1кп/521/1648/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

13 грудня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії підготовчого провадження розглянувши угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001008 від 29.08.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Сухомлинове, Іванівського району, Одеської області, громадянина України, має загальну середню освіту, не працююча, не навчається, не заміжня, яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимої, обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії підготовчого провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 28.08.2022 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, перебуваючи в маршрутному таксі, д.н. НОМЕР_1 , яке рухалось за маршрутом № 175 по вул. Фонтанська дорога, між 4 та 5 станціями, в бік Адміральського проспекту, 2, зупинки «Суднобудівна», що у Малиновському районі в м. Одесі, з метою таємного викрадення чужого майна, визначила предметом свого злочинного посягання майно, що належить ОСОБА_6 .

Діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану1, з корисливих мотивів, з метою збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 знаходячись поряд із потерпілою ОСОБА_6 у маршрутному таксі, шляхом непомітного висунення із сумки потерпілої, таємно викрала мобільний телефон марки «iPhone 12Pro 512 GB» золотистого кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 .

Після викрадення, ОСОБА_3 вказаний мобільний телефон помістила до одягнутих на неї штанів, однак довести до кінця свій злочинний умисел не змогла, з причин, що не залежали від її волі, оскільки в подальшому мобільний телефон марки «iPhone 12Pro 512 GB» золотистого кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 був виявлений у неї потерпілою ОСОБА_6 .

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю.

2.2.Враховуючи повне визнання підозрюваною ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, 10.11.2022 року між прокурором та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування укладена угода про визнання винуватості. При цьому потерпілою ОСОБА_6 на підставі ч. 4 ст. 469 КПК надана згода на укладення зазначеної угоди. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_3 зобов`язувалась: беззастережно визнати свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також сторони угоди, домовились про призначення ОСОБА_3 міри покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та застосування ст. ст. 75, 76 КК на розсуд суду.

2.3.Під час підготовчого судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 підтвердила, що дійсно укладала угоду з прокурором про визнання винуватості. Потерпіла надала прокурору згоду на укладання угоди про визнання винуватості з підозрюваною. Жодних заперечень не висловлювала.

2.4.В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачена повністю розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, та вона має відповідні права передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК.

2.5.Обвинуваченій ОСОБА_3 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК; характер обвинувачення; узгоджений вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

2.6.Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /підозрюваною та прокурором/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

2.7.Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК, судом встановлено, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК відноситься до категорії тяжких злочинів. Обвинувачена під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнала свою вину у інкримінованому правопорушенні. Обвинувачена та його захисник в судовому засіданні підтримали укладену угоду та просять суд її затвердити. Прокурор також просив затвердити угоду.

2.8.Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що прокурором та підозрюваною (обвинуваченою) дотримані вимоги ст. ст. 469, 471 КПК щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 471 КПК. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

2.9.Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК /кримінальне провадження на підставі угод/.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.Переходячі до визначення виду та розміру покарання, суд застосовує принцип пропорційності та розумної необхідності такого покарання по відношенню до тяжкості скоєного та особи яка вчинила правопорушення. При цьому суд враховує вік ОСОБА_3 , соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого правопорушення, а також обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

4.2.Судом встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення знаходилась у віці 19 років, має лише загальну середню освіту. Будь-яку спеціальну освіту не отримала. Офіційно ніде не працює, в теперішній час перебуває у пошуках роботи. Раніше працювала офіціанткою в кафе та прибиральницею в приватному готелі. В теперішній час проживає самостійно. Орендує кімнату у квартирі. Не заміжня. Раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась.

4.3.Встановлено також, що батьки ОСОБА_7 розлучились коли дівчинці було 10 років. Мати фактично виховувала її сама. Мати також не має жодної спеціальної освіти і працювала у дитячому садочку нянечкою. До початку війни мати виїхала до Республіки Польща на заробітки. Батько раніше працював водієм далекобійником. В теперішній час тяжко захворів і перебуває на лікуванні. ОСОБА_3 з батьком не спілкується.

4.4.З пояснень ОСОБА_3 можливо зрозуміти, що вона як після закінчення школи, так і в теперішній час не визначилась з навчанням і бажанням ким би хотіла стати у житті. Відповідно не визналась і з загальним поглядом на своє життя. Обставини з`ясовані судом під час ухвалення вироку за угодою дуже мінімальні за своїм змістом. Не можливо оцінити повну картину як фактичних обставин так і пізнати особистість обвинуваченої, її вподобання, її бажання, її роздуми про своє майбутнє та оточуючих близьких людей. Все це залишається поза межами судового розгляду, поза можливості дізнатись правду. Разом з тим, така інформація надає можливість судді, більш точно визначити міру покарання для обвинуваченої.

4.5.Є очевидним, що бідність, відсутність належного виховання та освіти, у сукупності з не бажанням змінити ставлення до свого життя на думку суду привели обвинувачену до скоєння кримінального правопорушення проти власності. За її особистими словами, вона заплуталась та грубо помилилась у своїх намірах та діях. Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_3 не схильна до системного вчинення правопорушень.

4.6.Події правопорушення також показують, що у випадку вчинення такого кримінального правопорушення у інший час (не під час правового режиму воєнний стан), дії обвинуваченої необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК, санкція якої передбачає покарання набагато м`якше ніж за ч. 4 ст. 185 КК. Вказаний фактор судом також враховується задля недопущення марної жорстокості.

4.7.Аналіз фактичних обставин та відомостей про особистість обвинуваченої, свідчить, що покарання обвинуваченій може бути призначено відповідно до умов угоди у вигляді позбавлення волі, однак з обов`язковим застосуванням ст. 75 КК і звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки безсумнівно її виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі. Таке покарання суд вважає, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , що буде в тому числі сприяти попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень.

4.8.Обов`язки які суд вважає за необхідне покласти на обвинувачену, відповідно до ст. 76 КК, будуть пов`язані із певним видом контролю за свідомістю обвинуваченої, її поведінкою та діями під час відбуття покарання з іспитовим строком, а також з вимогою про дотримання встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій.

4.9.Вже класично, по відношенню до осіб, які потребують більш глибинного виховання, розумного розвитку та формування особистості, суд вважає за необхідно зобов`язати обвинувачену прочитати роман французького письменника Еріка-Емануеля Шмітта «Оскар і Рожева пані» 2002 року.

4.10.За словами ОСОБА_8 : « …Я не знаю, що шукають інші у творах художньої літератури, я ж шукаю у ній моральний початок: те, що просвітлює та підносить душу». Мабуть таку саме думку переслідує і суд.

4.11.Опис роману, його зміст та сюжет, пов`язаний із справжньою життєвою трагедією смертю дитини, яка в силу природних обставин була приречена закінчити життя не пізнавши його. Натомість перебіг подій та значення своєї недосконалості в силу хворобливого стану, перетворюють дитину на мудреця, коли він звертається до Бога. Цей твір аж ніяк не пов`язаний з можливістю впливу на посткримінальну свідомість обвинуваченої. Натомість можливо читання такого твору зможе надихнути останню на думки про своє життя, його сенс та загальну мету. І можливо слова «…щодня дивись на світ так, ніби бачиш його вперше» не здадуться вже занадто філософськими і абстрактними. А самі роздуми про життя, можливо стануть справжнім обрієм думок на шляху до мрій та до щастя. У одному абзаці твору, більше мудрості та розуміння сенсу життя ніж у справжньому житті деяких людей.

4.12.«Я спробував пояснити батькам, що життя таки дивний дарунок. Спершу ми перебільшуємо: вважаємо, що подароване нам життя вічне. Згодом ми ним легковажимо, нам здається, що воно пусте, надто коротке, ми майже готові позбутися його. Нарешті ми усвідомлюємо, що це не дарунок, а лише позика. Тоді ми намагаємося заслужити його. У свої сто років я знаю, що кажу. Що більше старієш, то більше треба мати смаку, щоб цінувати життя. Слід ставати витонченішим, митцем. Будь-який кретин може насолоджуватися життям у десять чи двадцять років, але у сто, коли вже не можеш рухатися, треба звертатися до своєї мудрості. Не знаю, чи я таки зумів їх переконати».

4.13.Відповідно читання такого твору, буде необхідною складовою покарання та індивідуальною відповіддю держави на неправомірну поведінку обвинуваченої. Саме покарання, відповідає загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченої, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

4.14.Підстав для відмови в угоді та призначення більш суворого покарання, суд не находить.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК, належить покласти на обвинувачену.

5.3.Речовий доказ мобільний телефон марки «iPhone 12Pro 512 GB» золотистого кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 та силіконовий чохол для мобільного телефону, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК, підлягають поверненню потерпілій ОСОБА_6 . Враховуючи, що потерпіла отримала під відповідальне зберігання вказаний мобільний телефон з чохлом, відповідно він підлягає залишенню у потерпілої.

5.4.Запобіжний захід обвинуваченій у вигляді домашнього арешту підлягає скасуванню. Таке рішення випливає з міри покарання яке обирається обвинуваченій і яке не пов`язане з позбавленням свободи та ізоляцією від суспільства.

5.5.Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.

5.6.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Затвердити угоду від 10.11.2022 року про визнання винуватості укладену між прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 та обвинуваченою (підозрюваною) ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

1.2.Визнати ОСОБА_3 винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК та призначити їй узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

1.3.Відповідно до ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. п. 2, 6 ч. 3 ст. 76 КК:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

-дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, а саме прочитати наступний твір: 1) Роман «Оскар і Рожева пані» 2002 року, автор ОСОБА_9 .

1.4.Початок строку відбування покарання обвинуваченій з іспитовим строком обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

1.5.Скасувати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченій не обирати.

1.6.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.09.2022 року, а саме з: 1)Мобільного телефону марки «iPhone 12Pro 512 GB» золотистого кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 та силіконового чохла для мобільного телефону. Скасувати заборону у вигляді розпорядження зазначеним майном.

1.7.Речові докази по провадженню: 1) мобільний телефон марки «iPhone 12Pro 512 GB» золотистого кольору imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 та силіконовий чохол для мобільного телефону залишити у потерпілої ОСОБА_6 .

1.8.Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

1.9.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.10.Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК угода не може бути укладена.

1.11.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.12.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

1.13.Судом також роз`яснено обвинуваченій наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК.

С У Д Д Я: ОСОБА_10

[1] Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року. Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 року» від 15.08.2022 року на строк 90 діб.

1 Правовий режим воєнний стан введений в Україні на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року та неодноразово продовжений в Україні, останній раз Законом України від 15.08.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 року» на строк 90 діб.