Справа № 297/3577/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000206 від 21.10.2022 року, яке поступило з обвинувальним актом та поданою 21.02.2023 року угодою про визнання винуватості, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія, АР Крим, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в розпорядженні військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

за ст. 407 ч. 5 КК України,

встановив:

Лейтенант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, займаючи посаду командира взводу 3 взводу охорони 5 роти охорони 1 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, 08.08.2022 року самовільно залишив місце несення військової служби, а саме територію розташування роти військової частини НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_4 , та був незаконно відсутній на військовій службі по 28.09.2022 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби.

Ці дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 407 ч. 5 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 оголосив обвинувальний акт та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 21.02.2023 року між прокурором та обвинуваченим, згідно якої ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри та сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання, з урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 52, 62, 63, 65, 66, 69 КК України, а саме щирого каяття обвинуваченого, його активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, на військову службу повернувся добровільно, за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Відповідно до ст. 62 КК України, із врахуванням обставин цієї справи та особи обвинуваченого, сторони кримінального провадження просять суд замінити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк - 1 (один) рік.

Захисник ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок, вважав, що вона відповідає вимогам КПК України та ствердив, що угода є добровільною.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості та ствердив, що з її змістом повністю погоджується, вину свою беззастережно визнає.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого визнає себе винуватим ОСОБА_5 є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4, ч. 5 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом роз`яснені прокурору та обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості у відповідності до ст. 473 ч. 2 КПК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Дійсно, з врахуванням вимог ч. 2 ст. 5 КК України, вивченням витребуваних документів судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 ..

Керуючись ст.ст. 374 ч. 4, 468, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 21 лютого 2023 року в м. Берегове у кримінальному провадженні №0000206 від 21.10.2022 року, між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 407 ч. 5 КК України та призначити йому покарання за ст. 407 ч. 5 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1(один) рік.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу взяття його під варту 21 лютого 2023 року з 12 години 00 хвилин.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишити до набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лайош ГАЛ