Справа № 761/6670/23
Провадження № 1-кс/761/4593/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 003 60 від 12.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 003 60 від 12.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000360 від 12.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше червня 2022 року, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці в м. Києві, обравши для себе джерелом отримання прибутку від вчинення кримінальних правопорушень зі сприяння вчиненню незаконного переправлення осіб через державний кордон України та усуненню перешкод до незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, вирішив створити організовану групу до складу якої залучити в якості членів організованої групи лікарів комунальних підприємств на території міста Києва. Так, в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 запропонував лікарю-нейрохірургу Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та завідувачу центру нейрохірургії Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , взяти участь у сприянні за грошову винагороду вчиненню незаконного переправлення осіб призовного віку чоловічої статі через державний кордон України та усуненню перешкод до незаконного переправлення вказаних осіб через державний кордон України на що останні надали свою згоду.

В ході досудового розслідування було проведено негласні слідчі (розшукові) дії, зокрема контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту особам залученим до проведення такого експерименту було вручено грошові кошти в українській валюті (гривня) та валюті США (долар).

15.02.2023 на підставі рішення слідчого суді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.02.2023 було проведено санкціонований обшук за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26.

Під час обшуку було вилучено: - мобільний телефон Iphonexsmax IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з чохлом, з сім картою за номером НОМЕР_3 , що особисто надала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка займає посаду завідуючої сектору охорони здоров`я апарату Оболонського районної в місті Києві державної адміністрації.

15.02.2023, постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано як речові докази мобільний телефон Iphonexsmax IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з чохлом, з сім картою за номером НОМЕР_3 , в порядку ст. 98 КПК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просив накласти арешт на майно вилучене 15.02.2023 під час проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26.

В судовому засіданні слідчий доводи клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна та його представник, заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його не обґрунтованим та відсутніми підстави визначенні ч.2 ст.170 КПК України для накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку. Крім того, зазначили, майно на яке прокурор просить накласти арешт вилучений в кабінеті №612, а ОСОБА_5 здійснює свою професійну діяльність в кабінеті №606.

Заслухавши слідчого, представника власника майна, власника майна, дослідивши клопотання й додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СУ ГУ НП у м. Києвіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 від 12.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.02.2023 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва винесено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26.

15.02.2023 слідчим проведено обшук за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26, під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон Iphonexsmax IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з чохлом, з сім картою за номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5

15.02.2023 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаних предметів речовими доказами.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на речі та документи, що були вилучені 15.02.2023 у ході проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26, мотивуючи тим, що застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є необхідним з метою збереження цього майна, як речових доказів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та в наступному можуть бути конфісковані з метою відшкодування шкоди, яка завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, доводи клопотання прокурора та додані до нього матеріали не містять достатніх відомостей, які б у відповідності до ст. 170 КПК України давали підстави для накладення арешту на речі, що були вилученні в ході проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26, крім того, адвокатом ОСОБА_4 надано документи, де підтверджується що ОСОБА_5 здійснює свою професійну діяльність в кабінеті № 606, а дозвіл слідчого судді надано на проведення обшуку в кабінеті №612.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання ОСОБА_5 не оголошено про підозру, а отже така мета як конфіскація цього майна у майбутньому є невиправданою та на даній стадії є недоведеною та необґрунтованою.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Однак, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст..132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

В доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилученні за результатом обшуку речі набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, крім того, в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук відсутня вказівка на вилучення зазначеного майна.

Наявність у матеріалах постанови про визнання спірного майна речовими доказами само по собі без реальних ознак, визначених ст.98 КПК України, не є безумовною підставою вважати вилучений мобільний телефон речовим доказом у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КПК України. В цій частині прокурором взагалі не обґрунтовувались доводи на підтвердження того, яке значення для кримінального провадження мають вказані речі.

Отже визнання стороною обвинувачення вилученого під час обшуку майна речовим доказом у данному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

З наданих матеріалів вбачається, що накладення арешту на мобільний телефон за викладених у клопотанні прокурора обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи громадян, які не мають процесуального статусу у даному кримінальному провадженні як підозрювані, та не відповідають потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинно слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 420 221 000 000 003 60 від 12.07.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: кабінет № 612, який знаходиться на 6 поверсі у КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Оболонського району, будівля поліклініки № 1 за адресою: м. Київ, Йорданська, 26, зокрема на мобільний телефон Iphonexsmax IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з чохлом, з сім картою за номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали проголошений 06.03.2023 о 10 год. 40 хв.

Слідчий суддя