Дата документу 09.02.2023 Справа№ 332/3353/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №332/3353/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/73/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має повну середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні неповнолітніх дітей 2007 та 2012 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України, та призначено останньому покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, за ч.1 ст.307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначено ОСОБА_6 покарання, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави в особі управління Держказначейства України в Шевченківському районі міста Запоріжжя процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 1200,04 грн.

Скасовано арешт з нерухомого майна у вигляді 16/25 частин кв. АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , який накладено ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Запоріжжя від 07 серпня 2019 року.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, винуватість обвинуваченого, кваліфікацію його дій, просить вищевказаний вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого через м`якість призначеного покарання. Постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити покарання, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією особистого майна.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.69 КК України в якості пом`якшуючих обставин визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів і відповідають лише одній обставині, що пом`якшує покарання, що передбачена п.1 ч.1 ст.66 КК України, при цьому судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений у судовому засіданні провину в повному обсязі не визнав, що фактично виключає наявність щирого каяття.

Крім того, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України не було в повній мірі враховано особу винного, конкретні обставини та ступніть тяжкості вчинених злочинів: не надано належної оцінки тому, що ОСОБА_6 , хоча і вважається не судимим, але раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Також суд першої інстанції при застосуванні одночасно положень ст.69 та ст.75 КК України, кожне з них належним чином не мотивував, фактично в обох випадках послався на наявність щирого каяття та місця роботи.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, діючи умисно, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною сірого кольору, масою 0,0491 грама, яка згідно з висновком експерта №7-1067 від 19 червня 2019 року, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамин, маса якого в наданій речовині складає 0,0230 грама (у перерахунку на основу), та зіп-пакет з речовиною сіро зеленого кольору , що згідно з висновком експерта являється особливо-небезпечним наркотичним засобом, канабісом, масою в перерахунку на суху речовину 0,609 грам, які у подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, 10 червня 2019 року, приблизно о 16-00 годині, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою незаконного збуту вищезазначеної психотропної речовини, знаходячись біля під`їзду №8 будинку № 14 по вулиці Оптимістичній в м.Запоріжжя, зустрівся з ОСОБА_10 , якому незаконно збув психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамин , маса якого в наданій речовині складає 0,0230 грама (у перерахунку на основу), одночасно із психотропною речовиною, незаконно збув ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - КАНАБІС, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,609 грама.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин за ч.1 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та за ч.2 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Також ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, діючи повторно, умисно, незаконно придбав при невстановлених у ході досудового слідства обставинах полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, масою 0,063 грама, яка згідно з висновком експерта № 7-1148 від 27 червня 2019 року, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - МЕТАМФЕТАМІН, маса якого складає 0,0482 грама в перерахунку на основу (відсотковий вміст метамфетаміну, в перерахунку на основу, склав 76,5%), а також полімерний зіп-пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, масою 0,931 грама, яка згідно з висновком експерта № 7-1148 від 27 червня 2019 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - КАНАБІС, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 0,866 грама, які подальшому незаконно зберігав при собі з метою збуту.

В подальшому, 26 червня 2019 року, приблизно о 15-20 годині, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою незаконного збуту вищезазначених психотропної речовини та особливо небезпечного наркотичного засобу, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , незаконно збув ОСОБА_10 психотропну речовину обіг якої обмежено - МЕТАМФЕТАМІН, маса якого складає 0,0482 грама в перерахунку на основу (відсотковий вміст метамфетаміну, в перерахунку на основу, склав 76,5%) та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - КАНАБІС, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 0,866 грама.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив злочин за ч.2 ст.307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити в межах заявлених вимог; обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаних кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.ч.1,2 ст.307 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до переконання, що при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України та положення п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які є тяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також характеру та фактичних обставин провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі та можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст.69 КК України і призначення останньому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом.

При цьому суд обґрунтовано призначив остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Проте, мотивуючи свої висновки про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України, суд не навів достатніх підстав для такого звільнення, та, хоч і послався у вироку, але не в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_6 вчинив декілька тяжких злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і вказані злочини становлять підвищену суспільну небезпеку. На думку колегії суддів, обставини, що пом`якшують покарання, на які послався суд в оскаржуваному вироку, є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України - нижче від найнижчої вини, проте не є достатніми для звільнення останнього від відбування призначеного покарання.

Враховуючи викладене, оскаржуваний вирок суду в частині призначеного покарання підлягає скасуванню на підставі ст.ст.413, 420 КПК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_6 вчинив декілька тяжких злочинів в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і вказані злочини становлять підвищену суспільну небезпеку. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, колегія суддів враховує те, що обвинувачений фактично своєї вини не заперечував, не погоджувався лише з кваліфікацією своїх дій, сприяв у встановленні істини у справі, розкаювався у вчиненому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи кількість, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених злочинів, колегія суддів доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі. Разом з цим, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, вказані вище, та відсутність таких, що його обтяжують, колегія суддів вважає за можливе застосувати положення ст.69 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом, та без конфіскації майна, а саме: за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки, за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна, з реальним його відбуванням, тобто без застосування положень ст.ст.75,76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 08 вересня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України, та засуджено, скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.1 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.69 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4