Справа № 755/6356/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001509 від 25.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 24.06.2022 року, приблизно о 21 год. 00 хв., знаходився за адресою свого тимчасового місця проживання: а саме: АДРЕСА_2 , спільно з ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 .

Під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт в ході якого у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження останньому.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, взяв з кухонного столу розкладний ніж, та тримаючи його у руці, наніс потерпілому ОСОБА_7 одне ножове поранення в область живота.

Внаслідок, злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 отримав проникаюче колото-різане то рако-абдомінальне поранення рана на правій передньо-боковій поверхні грудної клітини по передньо-аксілярній лінії в 7 міжреберії (2,0х1,0 см з рівними краями), від якої відходить рановий канал, направлений в спереду-назад, зверху до низу, проникає у плевральну порожнину з явищами гемо пневмотораксу (наявність в плевральній порожнині крові та повітря) та через правий купол діаграми у черевну порожнину з пораненням правої долі печінки і гемоперитонеумом (наявність в черевній порожнині крові), що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.08.2022 року, виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 24.06.2022 року, о 21 год. 00 хв., він знаходився у квартирі, де на той час тимчасово проживав, за адресою: АДРЕСА_2 , де перебували потерпілий ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , вони разом розпивали спиртні напої, згодом у нього виник словесний конфлікт на побутовому грунті з потерпілим ОСОБА_7 , в цей час у нього в руках знаходився ніж, яким він завдав потерпілому ОСОБА_7 , ножове поранення в область живота, після чого він помив ніж, та пішов з квартири. У скоєному щиро каявся, жалкує про вчинене, зокрема, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин кримінального провадження, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 042-732-2022 від 07.07.2022 року в розмірі 1 998 грн. 00 коп.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: ніж з рукояткою коричневого кольору, який був упакований до паперового конверту, опечатаний печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві; футболку синього кольору в білу смужку зі слідами РБК (що належать потерпілому ОСОБА_7 ), яка упакована до паперового конверту, опечатаного печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві; шість недопалків, які упаковані до 6 паперових конвертів, опечатаних печаткою «Для пакетів» Дніпровського УП ГУНП у м. Києві; кофту сіро-синього кольору, футболку коричневого кольору, джинси чорного кольору з ременем чорного кольору, кросівки чорно-червоного кольору, які було упаковано до сейф пакету № ЕХР 0443723 знищити;
Мобільний телефон марки «G Smart» чорного кольору, мобільний телефон марки «Nokia», навушники, які було упаковано до сейф пакету № KIV 411004, які зберігаються у камері схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві -повернути власнику ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя