Справа № 953/463/23
н/п 1-кс/953/497/23
"19" січня 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що 02 листопада 2022 року до громадянина України ОСОБА_5 , який використовує номер телефону НОМЕР_3 , за допомогою мессенджеру «Telegram» звернувся представник РФ, який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_4 , з пропозицією надавати представникам державі, що здійснює збройну агресію проти України Російській Федерації, інформацію про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.
Так, у ході о досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на поширення в умовах воєнного стану вищевказаної інформації, у зв`язку з чим останній у період листопад грудень 2022 року здійснив на території м. Харкова збір відповідної інформації, зокрема: про переміщення, рух, розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України Російській Федерації та її представникам.
Після чого, у період часу з 11 години 27 хвилин до 12 години 16 хвилин 27 грудня 2022 року, ОСОБА_5 перебуваючи у м. Харкові, за допомогою мобільного телефона марки «Samsung» модель «Galaxy A6», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , використовуючи обліковий запис « НОМЕР_5 », здійснив поширення зібраної інформації шляхом направлення повідомлень у додатку «Telegram» на обліковий запис « НОМЕР_4 », який використовується представником РФ, з метою передачі іноземній державі, що здійснює збройну агресію проти України Російській Федерації, та її представникам.
Після чого, ОСОБА_5 , перебуваючи на території м. Харкова продовжив здійснювати збір вищевказаної інформації, однак 18 січня 2023 року протиправна діяльність останнього була викрита та припинена співробітниками правоохоронними органами України.
18 січня 2023 року о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. Під час особистого обшуку ОСОБА_5 виявлений мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A6», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 .
18 січня 2023 року під час огляду вказаного мобільного телефону виявлено листування з користувачем, що має російський код ( НОМЕР_4 ), зміст якого підтверджує протиправну діяльність ОСОБА_5 .
Вищевказаний предмет, який був виявлений у ОСОБА_5 під час особистого обшуку, у подальшому вилучений та визнаний речовим доказом.
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене в ході проведення особистого обшуку майно, є доказом вчинення вказаного кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу.
З урахуванням викладеного, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання просив задовольнити.
Володілець майна ОСОБА_5 та його представник - адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі, щодо задоволення клопотання не заперечували.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту протоколу затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину від 18 січня 2023 року, слідує, що 18 січня 2023 року о 20 годині 20 хвилин у порядку ст. 208 КПК України співробітниками СВ УСБУ в Харківській області затриманий ОСОБА_5 та під час здійснення особистого обшуку ОСОБА_5 вилучений мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A6», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 .
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке слідчий просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене 18 січня 2023 року в ході особистого обшуку ОСОБА_5 майно, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» модель «Galaxy A6», ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 .
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1