Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

16 листопада 2022 року

Подільський районний суд міста Києва в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
проводячи підготовче судове засідання в приміщенні Подільського районного суду м. Києва в кримінальному провадженні № 0002214 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
До Подільського районного суду міста Києва надійшло кримінальне провадження №0002214 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду та заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, обґрунтовуючи своє клопотання тим, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України: ризик переховування від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, незаконно впливати та потерпілого та свідків.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, а щодо клопотання прокурора про застосування ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив обрати його підзахисному міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю підтримав думку свого захисника та повідомив суду, що він штраждає на виразкову хворобу шлунку з 19 років. До моменту взяття під варту він проживав зі своїм другом в Києві по АДРЕСА_1 (квартиру вони винаймали). Мама його друга ОСОБА_6 має власне житло і надала згоду, щоб він проживав в її квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . З ОСОБА_6 він близько не знайомий.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Суд, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому на стадії судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки на даний час є наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризик переховування від органів досудового розслідування суд розцінює критично, оскільки етап досудового розслідування завершився і обвинувальний акт скеровано до суду. Проте обвинувачений може переховуватися від суду, що є однією з форм перешкоджанню кримінальному провадженню. На переконання суду, ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачене покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Особливу увагу в цьому питанні варто звернути на те, що обвинувачений 22 лютого 2022 року звільнився із Бориспільської виправної колонії № 119 умовно-достроково (невідбутий строк покарання становить 1 рік 3 місяці 26 днів), а відповідно до обвинувального акту злочин ним вчинений 20 жовтня 2022 року, тобто, в період умовно-дострокового строку. Вказане дає підстави говорити про ризик переховуватися від суду, оскільки обвинувачений розуміє тяжкість інкримінованого злочину, санкцію статті, яка передбачає відповідальність за його вчинення, та те, що він обвинувачується у вчиненні злочину при наявності невідбутого покарання за попереднім вироком суду.
До того ж, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний строк неодноразово продовжувався та дії за станом на час винесення ухвали. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у обвинуваченого збільшується можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наразі продовжує існувати ризик переховування від суду.
Перевіряючи наявність ризику впливу обвинуваченого на свідків та представників потерпілих, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки чи потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Суд вважає, що ризик впливу на представників потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
Оскільки судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, існує ймовірний ризик того, що обвинувачений може здійснити вплив на вказаних осіб.
Суд зауважує також, що для здійснення тиску на свідків та представників потерпілих достатньо, наприклад того, що особа, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, вчинить дії, покликані на примушення свідків та представників потерпілих до зміни показань або до відмови від їх надання.
Такий незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад показання понятих, які брали участь у слідчих діях).
Суд переконаний, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застерігатиме обвинуваченого від незаконного впливу на свідків.
Як вбачається з обвинувального акту та підтверджено обвинуваченим в судовому засіданні, він раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, що дає підстави суду дійти висновку про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов наступних висновків.
Зважаючи на усі обставини цього кримінального провадження, наведені вище, суд переконаний, що прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ймовірно може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на свідків та представників потерпілих. Тобто прокурором доведено, що заявлені ним раніше ризики не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд, з урахуванням наведених вище обставин, виходить із такого.
Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Частиною 3 ст. 176 КПК встановлено, що суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
Отже, зважаючи на встановлені судом існуючі ризики, про які йшлося вище, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів. Суд, окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший домашній арешт, про що просила сторона захисту. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених законом.
Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається судом з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Розмір застави повинен бути об`єктивно спроможний забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків та одночасно не бути для нього завідома непомірним.
Таким чином, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього законом обов`язків, враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, суд вважає, пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України слід визначити заставу в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідома непомірним для ОСОБА_5 суд не вбачає.
Під час підготовчого засідання встановлено, що кримінальне провадження підсудне Подільському районному суду міста Києва.
Підстав для закриття провадження не встановлено.
Підстав для закритого судового розгляду по справі судом не встановлено.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 314-316 КПК України

постановив:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження № 0002214 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Подільського районного суду м. Києва на 23 листопада 2022 року о 14 годині 00 хвилин.
Судовий розгляд проводити одноособово суддею ОСОБА_1 .
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 відмовити.
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб в державній установі Київський слідчий ізолятор до 14 січня 2023 року включно.
Визначити розмір застави у межах 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: UA1012089, отримувач ТУДСАУ в м. Києві, , банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (П.І.Б., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали суду (назва суду) від (дата ухвали) по справі № , кримінальне провадження № , прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка вносить заставу, згідно квитанції від (дата на № квитанції).
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого, після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду, протягом дії запобіжного заходу у вигляді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи;
-утримуватися від спілкування з представниками потерпілих та свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Подільського районного суду м. Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі Київського слідчого ізолятора.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Київського слідчого ізолятора негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з - під варти та повідомити усно і письмово суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.
У судове засідання викликати всіх учасників процесу.
Ухвала в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту оголошення (обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали), в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7