Справа № 192/162/23
Провадження № 1-кп/192/71/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000014, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 січня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , має повну середню освіту, не заміжня, громадянка України, раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 1261 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 за місцем тимчасового мешкання своєї матері - ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , неодноразово вчиняла акти домашнього насильства, що мали систематичний характер та проявлялись у словесних нецензурних образах, погрозах, гучних лайках, які пригнічували позитивні емоції ОСОБА_5 , завдаючи при цьому психологічні страждання, які виражались у втраті самооцінки та посиленні негативних переживань.

Внаслідок таких дій постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2022 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт за вчинення 21 лютого 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2022 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 діб за вчинення 04 листопада 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також постановою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 15 діб за вчинення 13 грудня 2022 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Після цього, 09 січня 2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення фізичного та психологічного насильства, передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків у вигляді фізичних та психологічних страждань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи за місцем тимчасового мешкання своєї матері - ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , почала безпричинно та грубо висловлюватися до своєї матері, нецензурною лайкою та штовхати її. При цьому висловлювала на її адресу образи та погрози, спрямовані на приниження самооцінки, пригнічення позитивних емоцій та посилення негативних переживань, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо іншої особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнала в повному обсязі. Надала показання, згідно яких ОСОБА_5 є її матір`ю та яка тимчасово здійснює догляд за хворим чоловіком, у зв`язку з чим проживає за його місцем мешкання в АДРЕСА_3 . На прохання своєї матері ОСОБА_3 іноді приходила до неї та допомагала приготувати їжу, затопити пічку. У зв`язку з тим, що мати робила їй зауваження по домашній роботі, то обвинувачена сварилася з нею, а під час сварки виражалася нецензурною лайкою та ображала матір. Також обвинувачена підтвердила той факт, що вона дійсно декілька разів притягувалася до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно своєї матері, після чого знову його вчиняла. Просила суворо її не наказувати та повідомила, що уклала контракт на службу в Збройних силах України.

Потерпіла ОСОБА_5 до суду не з`явилася. Згідно поданої заяви просила здійснювати розгляд справи без її участі (а.с.27). Зазначила, що претензій до обвинуваченої не має.

З`ясувавши думку учасників судового провадження суд постановив здійснювати розгляд справи за відсутності потерпілої з урахуванням положень ст. 325 КПК України.

Враховуючи те, що прокурор та обвинувачена не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Крім того це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Вона діяла з прямим умислом та систематично. Обвинувачена є суб`єктом цього злочину, оскільки є осудною та повнолітньою особою.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті, в якості обставини, яка пом`якшує покарання вказано щире каяття, а в якості обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченої до скоєного вважає, що в даній справі відсутня така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює вчинене, бажає виправити ситуацію, що склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, суд не встановив усіх цих ознак особливо в частині жалкування про вчинене. Тому суд вважає, що така обставина, як щире каяття - відсутня.

Також суд вважає, що в даній справі наявна обставина, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки згідно копії паспорта потерпілої, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20-21), а на день вчинення кримінального правопорушення відносно неї досягла повних 62 років, тобто є особою похилого віку.

При призначенні покарання згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем мешкання характеризується як така, що зловживає алкогольними напоями, не перебуває в реєстрі наркологічних, психіатричних хворих, а також обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій, реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченої в даному випадку не можливе без її ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.

З урахуванням вищевикладеного суд вв ажає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без ізоляції її від суспільства і тому їй необхідно призначити покарання у вигляді арешту, оскільки громадські роботи, про призначення яких просив прокурор в судових дебатах та які призначалися обвинуваченій за вчинення адміністративних правопорушень не виправили її, а призначення більш суворого покарання у виді обмеження або позбавлення волі суд вважає не доцільним з огляду на обставини справи, а також з огляду на висновки, викладені в досудовій доповіді (а.с.41-43).

З урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, її відношення до вчиненого, суд вважає за необхідне й доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту в межах санкції ст. 126-1 КК України з урахуванням особи обвинуваченої, як такої що систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї матері, вважаючи, що дане покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення, а також для попередження вчинення нових злочинів.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 126-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме - запобіжний захід до набрання вироком законної сили - не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченій та направити потерпілій.

Головуючий: суддя ОСОБА_1