ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/6371/21 Номер провадження 11-кп/814/1357/22Головуючий у 1-й інстанції березовська І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуєва Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 15 квітня 2020 року Чугуївським районним судом Харківської області за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що враховуючи дані про особу засудженого, поведінку та спосіб життя за весь час відбування покарання, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін та неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.
У поданій апеляційній скарзі, враховуючи доповнення, засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Просить взяти до уваги, що на даний час він не працевлаштований у зв`язку зі станом здоров`я, поряд з тим засуджений протягом строку відбування покарання отримав професію електрогазозварювальника в училищі установи. Зазначає, що він має бажання відшкодувати завдану шкоду державі та потерпілому, проте в умовах установи це є неможливим. Крім того, звертає увагу, що характеристика, надана установою, містить дані, які характеризують засудженого з негативної сторони, хоча за вказані правопорушення дисциплінарні стягнення адміністрацією установи на ОСОБА_6 не накладалися.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_6 засуджений вироком Чугуївським районним судом Харківської області від 15 квітня 2020 року за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 12 серпня 2020 року. Кінець строку 13 березня 2023 року.

Станом на 02 липня 2021 року засуджений відбув 2/3 строку покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України.

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення СПС ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_7 вбачається, що засуджений під час утримання в ДУ "Харківський слідчий ізолятор» стягнень та заохочень не мав. До праці не залучався.

З 01 вересня 2020 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)». За період відбування покарання характеризується посередньо. Має 1 заохочення та 1 стягнення.

До промислової зони установи на даний час не працевлаштований із власних міркувань. Згідно довідки про працевлаштування ОСОБА_6 в установі, засуджений періодично працював протягом 2020-2021 років.

ОСОБА_6 підтримує стосунки у колективі та родинні зв`язки, з персоналом установи тактовний.

Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься посередньо, ініціативи не проявляє.

В організації виховних заходів, що проводяться в установі, участі не бере.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавленості.

Вину у вчинених злочинах визнав. Вироком Чугуївського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року із засудженого ухвалено стягнути 1 483 грн. 05 коп. за проведення експертиз та 58 497 грн. 00 коп., матеріальної і моральної шкоди, з яких ОСОБА_6 відшкодував 278 грн. 01 коп.

Рішенням комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 16 вересня 2020 року засудженому відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 16 вересня 2020 року засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 28 липня 2021 року засудженому відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Проте, протягом всього часу відбування покарання ОСОБА_6 хоча і має 1 заохочення, поряд із цим має стягнення, яке накладене 04 травня 2022 року та не погашене у встановленому законом порядку. Протягом відбування покарання засуджений характеризується посередньо, працював не завжди та на даний час не працевлаштований, до виконання робіт з благоустрою ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. ОСОБА_6 бере участь у програмі диференційовано - виховного впливу «Професія», проте до її реалізації ставиться без зацікавленості. Участі в організації та проведенні виховних заходів в установі не бере. Крім того, рішеннями комісії державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» 16 вересня 2020 року засудженому відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення, відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення та 28 липня 2021 року відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення засудженим такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати вчинення у майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженого, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженого, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3