ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

Марчака ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001420 від 16.05.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, Чернівецької області, українця, громадянина України, не працюючого, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресом: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

-15.04.2022 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

На вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення

ЄУНСС №725/3657/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/504/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 126-1 КК України

передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2022 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 обраховано з часу його фактичного затримання, а саме з 29 червня 2022 року.

Доводи апеляційних вимог.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не заперечуючи доведеність вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій щодо тих епізодів, які він дійсно вчинив, а також обґрунтованість застосування при призначенні міри покарання, вважає, що вирок відносно ОСОБА_6 є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Суд при винесенні вироку та призначенні покарання виходив з того, що розцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання своєї вини, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Однак, як свідчить протокол судових засідань та записи судових засідань, 22.07.2022 року під час підготовчого судового засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, після чого 08.11.2022 року під час судових дебатів знову ж таки свою вину визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому.

Отже, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є визнання вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину та відсутність претензій у потерпілої, що не було враховано судом першої інстанції при винесенні вироку.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає тяжкості скоєного злочину.

Зазначає, що в своїх діях він не бачить хуліганських дій, це була дрібна сімейна сварка. Він нікому не робив погано, від його дій ніхто не постраждав. Потерпіла немає до нього жодних претензій. Він з дружиною примирилися зразу, поважають та люблять один одного.

Свою вину визнав повністю, про що підтвердив у залі суду.

Потерпіла ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі вважає вирок районного суду надто суворим в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..

Вказує про те, що вона з своїм чоловіком ОСОБА_6 , часто сварилися, і вона також була ініціатором цих сварок, але вони зразу мирилися, поважають та цінують один одного.

Жодних претензій до ОСОБА_6 немає, в цей важкий час їй важко без нього.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_6 в період часу з 30.08.2021 по 22.05.2022 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресом: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_8 , з якою проживає, психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні її людської гідності, штовханням, шарпанням за одяг.

Зокрема, 15.05.2022 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання АДРЕСА_1 , почав висловлюватися нецензурною лайкою по відношенню до ОСОБА_8 , погрожувати фізичною розправою, шарпати за одяг, штовхати, побив посуд та розгромив побутові речі у кухні, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості її життя.

Продовжуючи свої умисні, протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 18.05.2022 року близько 12 год. 20 хв. перебуваючи за місцем проживання за адресом: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 будучи з явними ознаками сп`яніння почав висловлюватися нецензурною лайкою та погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості її життя.

За наслідками своїх протиправних дій ОСОБА_6 завдав ОСОБА_8 психологічного насильства, що призвело до ситуаційної тривожності, внутрішньої напруги та підвищення дратівливості, що підтверджується висновком від 15.06.2022 року проведеним за результатами психологічної діагностики ОСОБА_8 ..

Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах свого підзахисного та сам обвинувачений ОСОБА_6 підтримали подані ними апеляційні скарги і наполягали на їх задоволенні з підстав зазначених в них. Просили змінити вирок районного суду та призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків менш суворе ніж призначено судом 1-ї інстанції. Апеляцію потерпілої також підтримали.

Прокурор вважав вирок районного суду обґрунтованим, а обрану ОСОБА_6 міру покарання достатньою для його виправлення. Прохав вирок районного суду залишити без змін, а доводи наведені в апеляційних скаргах сторін без задоволення, вважаючи їх неналежними та недоведеними.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть вироку та з`ясувавши вимоги апеляційних скарг учасників провадження, заслухавши міркування та заперечення сторін судового засідання щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило, а тому відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг та не наводить доводів на обґрунтування тих висновків, які ніким не заперечуються.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів, перевіривши в межах апеляційних вимог матеріали даного кримінального провадження, вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Що стосується тверджень апелянтів в скаргах, щодо призначеного судом покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яке за своїм розміром є надто суворим, то апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 р., призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Твердження апелянтів в своїх скаргах щодо суворості призначеного ОСОБА_6 остаточного покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік та 6 місяців, як такого, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, зокрема і обмеженої осудності, що впливають на покарання.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 69 КК України, за змістом якої рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винуватого та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Встановлення ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України, полягає у з`ясуванні судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду на мету і засади його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом і розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Як убачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, виходячи з принципів законності, справедливості та індивідуалізації є обґрунтованим.

Однак, дискреційні повноваження суду визнаються і ЄСПЛ, який у п.77 рішення в справі «Довженко проти України» від 12 квітня 2012 року зазначив про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_6 за ст. 126-1 КК України, відповідно до ч.2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Так, апеляційна інстанція наділена дискреційними повноваженнями щодо визначення остаточного покарання ОСОБА_6 ..

Отже, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, судова колегія враховує, що останній фактично визнав свою провину в інкримінованому йому діянні, як у суді першої, так і апеляційної інстанцій, про що також вказав у своїй апеляційній скарзі, активно сприяв слідству у розкритті злочину та відсутність претензій з боку потерпілої.

Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, його посередню характеристику як особи, на обліку у лікаря психіатра не перебуває але знаходиться на обліку в наркологічному диспансері з приводу зловживання спиртним.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги й те, що потерпіла ОСОБА_8 зверталася до суду першої інстанції з заявою про те, що вона з обвинуваченим ОСОБА_6 примирилася, жодних претензій до нього немає та просила суворо не карати, проте судом не надано належної оцінки її доводам при призначені покарання.

В своїй апеляційній скарзі потерпіла аналогічно просила врахувати те, що вона з чоловіком ОСОБА_6 примирилися, претензій жодного характеру до нього немає та вважала, що судом призначено останньому надто суворе покарання.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Однак, колегія суддів позбавлена можливості закрити кримінальне провадження, так як обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Проте, враховуючи все вище наведене, зокрема те, що ОСОБА_6 повністю і беззаперечно визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, під час судового розгляду не заперечував фактичних обставин, зазначених у обвинувальному акті, усвідомив протиправність своїх дій, а також думку потерпілої, яка підтвердила, що претензій до останнього немає та просила суворо не карати, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих, апеляційний суд вважає, що такі обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення обвинуваченому остаточного покарання за сукупністю вироків (ч.1.ст. 71 КК України) у виді позбавлення волі менш суворе, аніж призначене районним судом.

Таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчинення ними нових злочинів.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_6 вимог ст. 69, 75 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає, оскільки достатніх підстав для звільнення від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням, апелянтом не наведено.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, ч.2 ст. 409, 414, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ст. 126-1 КК України змінити в частині призначення покарання за сукупністю вироків.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2022 року частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.04.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обраховувати з часу його фактичного затримання, а саме з 29 червня 2022 року.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення проте може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суд протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в тому ж порядку і строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

В ОСОБА_10