Справа № 522/1636/21
Провадження № 1-кс/522/5023/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Одесі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення дізнавача про підозру у кримінальному провадженні № 0003349, -

ВСТАНОВИВ:

У скарзі, яка надійшла до суду, адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України за підписом дізнавача Сектору дізнання відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0003349 від 05.12.2020 р.

Заявник в судове засідання не з`явився, просив скаргу розглянути за його відсутності.

З матеріалів скарги вбачається, що Сектором дізнання відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0003349 від 05.12.2020 р., за ознаками складу кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.

15.06.2022 р. в рамках вказаного кримінального провадження було складено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 182-186) відносно ОСОБА_4 за підписом дізнавача Сектору дізнання відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 : «про те, що вона підозрюється у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення офіційних документів, вчинене із корисливих мотивів та ч. 1 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка)...».

Вважає повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 незаконним, необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не затримана, та відносно неї не застосовано запобіжних заходів, захисник припускає, що повідомлення про підозру було складено на думку дізнавача за «наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення», що передбачено п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

04.08.2022 р. в рамках вказаного кримінального провадження адвокат ОСОБА_8 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , ознайомилася з матеріалами досудового розслідування вказаного кримінального провадження в 1 томі, прошитого та пронумерованого на 213 аркушах.

В ході ознайомлення стало відомо, що матеріали досудового розслідування вказаного кримінального провадження не містять жодних доказів на підтвердження підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, відсутні докази для підозри ОСОБА_4 у вчиненні, інкримінованих їй кримінальних проступків.

Кримінальне провадження, в рамках якого було проведено ряд слідчих (розшукових та процесуальних дій, зібрано докази неуповноваженим слідчим, що має наслідком визнання всіх доказів недопустимими.

Так, аналізуючи матеріали досудового розслідування, кримінальне провадження № 0003349 від 04.12.2020 р. здійснювалося за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

З витягу з ЄРДР (а.с. 1) вбачається, що слідчим по вказаному кримінальному провадженні був слідчий СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 .

Починаючи з а.с. 42 матеріалів кримінального провадження слідчі (розшукові) та процесуальні дії здійснювала слідчий СВ відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , а саме: допит потерпілого ОСОБА_11 (протокол допиту від 03.02.2021 - а.с. 44-45); тимчасовий доступ до речей і документів (а.с. 47-55); допит свідка ОСОБА_12 (директора ТОВ «Професіонал 2017») (а.с. 72-75); протокол огляду предмета від 21.04.2021 (а.с. 115-116); призначала портретну експертизу (а.с. 121-125) та інше.

В подальшому, 13.01.2022 року вказаний склад кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 185 КК України було перекваліфіковано на ч. 1 ст. 185 КК України (а.с. 149-150) слідчою ОСОБА_13 .

Жодного іншого витягу з ЄРДР чи постанови про призначення групи слідчих по вказаному кримінальному провадженню, в якому було б зазначено слідчого ОСОБА_13 матеріали кримінального провадження не містять.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України, визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

Статтею 110 КПК України встановлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

За змістом статей 86, 87 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, невід`ємною складовою якого є здійснення процесуальних дій уповноваженою на те особою в конкретному кримінальному провадженні. Збирання доказів не уповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412, 438 КПК України.

Тобто у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

Вказаний висновок сформульовано в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 724/86/20 від 04.10.2021.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні та зроблено висновок, що витяг з ЄРДР не є процесуальним рішенням, а отже, не породжує правових наслідків щодо визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Також, у постановах ККС ВС від 28.04.2021 (справа № 759/833/18, провадження № 51-5977 км 20), від 14.04.2020 (справа № 761/34909/17, провадження № 51-10064 км 18) зроблено висновок, що здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Крім того, докази по вказаному кримінальному провадженню є неналежними. Так, протокол допиту свідка ОСОБА_12 (директора ТОВ «Професіонал 2017») (а.с. 72-75) не містить підписів ОСОБА_12 , про те, що їй роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК України (а.с. 72), про те, що їй роз`яснено порядок проведення допиту та його права та обов`язки, передбачені ст. 66 КПК України (а.с. 73).

Крім того, свідка відповідно до ст. 67 КПК України не попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України (Завідомо неправдиве показання) та ст. 385 КК України (Відмова свідка від давання показань), оскільки у протоколі на а.с. 74 відсутній підпис свідка ОСОБА_12 , а відтак показання надані ОСОБА_12 є недопустимими, оскільки відібрані в порядку, не передбаченому КПК України, а тому не можуть бути належним доказом для підозри.

Копії наказів про прийняття на роботу ОСОБА_4 , копії посадової інструкції головного бухгалтера свідчать лише про те, що ОСОБА_4 , точно так само як і директор ТОВ «Професіонал 2017» ОСОБА_12 , бухгалтер з касової дисципліни ОСОБА_14 мала доступ до сейфової шафи і не можу свідчити на наявність умислу чи взагалі наявності, інкримінованого ОСОБА_4 , діяння.

Більш того, обставини, висвітлені в заяві-повідомлення про кримінальне правопорушення від 30.10.2020 р. та в подальшому в повідомленні про підозру стосуються виключно цивільно-правових відносин, а саме не виконання умов Договору № 03 зберігання, однією із сторін (зберігачем - ТОВ «Професіонал 2017» в особі директора ОСОБА_12 .

Загальні положення умов договору зберігання регулюються цивільним кодексом.

Так, стаття 951 ЦК України передбачає відшкодування збитків, завданих поклажодавцеві, відповідно до якої: збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість (ч. 1 ст. 951 ЦК України).

Про вказане також свідчать і матеріали досудового розслідування вказаного кримінального провадження, а саме: Довідка про результати розгляду звернення адвоката ОСОБА_15 (ЄО №53813 від 02.11.2020 р.) від 24.11.2020 (а.с. 13), в якій зазначено: «В ході розгляду вказаного звернення встановлено, що відповідно до умов договору зберігання, спори між сторонами вирішуються шляхом переговорів. В разі недосягнення згоди зацікавлена сторона передає спір на розгляд компетентного судового органу. Детально дослідивши звернення було встановлено, що в наявних матеріалах перевірки відсутні дані якіб вказували на наявність кримінального правопорушення, оскільки спори, пов`язані з порушеннями умов договору, відносяться до категорії цивільно-правових та вирішуються в судовому порядку»; супровідний лист Начальника ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_16 (а.с. 14); рапорт о/у ВКП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_17 , Павелко (а.с. 36).

Тобто викладені в заяві-повідомленні про кримінальне правопорушення обставини стосувалися виключно не виконання умов договору зберігання - зберігачем ТОВ «Професіонал 2017» в особі директора ОСОБА_12 . У зв`язку з чим, претензії щодо невиконання умов вказаного договору не стосуються ОСОБА_4 та мало бути вирішено між ФОП ОСОБА_11 та ТОВ «Професіонал 2017» згідно п.1 ч. 1 ст. 951 ЦК України шляхом відшкодування предмету договору зберігання у розмірі її вартості, в тому числі і в судовому порядку.

13.01.2022 р. постановою доручено здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003349 від 04.12.2020 р., за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - Сектору дізнання відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області (а.с. 151-152).

Вказана постанова підписана прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_18 , відомості про якого як процесуального керівника вказаного кримінального провадження не зазначені, ані у витягу з ЄРДР, а ні у постанові про призначення групи прокурорів від 04.12.2020 р. (а.с. 5), та в жодних інших процесуальних документів матеріалів вказаного кримінального провадження (а.с 1 - 151).

Тобто прокурор, який не уповноважений на здійснення процесуального керівництва за досудовим розслідуванням, розглянув матеріали вказаного кримінального правопорушення та незаконно прийняв рішення про доручення здійснення досудового розслідування сектором дізнання, не маючи на це законних повноважень.

У зв`язку з цим, прокурор Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_18 е не уповноваженим суб`єктом на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням вказаного кримінального провадження, оскільки здійснюють процесуальне керівництво досудовим розслідуванням без відповідної постанови про призначення групи прокурорів.

Якщо під час досудового слідства буде встановлено, що особа вчинила кримінальний проступок за відсутності в її діях складу злочину, слідчий за погодженням із прокурором надсилає матеріали кримінального провадження керівнику органу дізнання з урахуванням підслідності (ч. 4 ст. 218 КПК України), однак матеріали досудового розслідування згідно вказаних матеріалів не були надіслані керівнику органу дізнання.

В матеріалах кримінального провадження на а.с. 151-152 наявна постанова від 13.01.2022 р., якою доручено здійснити досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003349 від 04.12.2020 за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - Сектору дізнання відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та постановлено: постанову для виконання направити сектору дізнання відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області (а.с. 152).

Матеріали ж вказаного кримінального провадження начальнику сектору дізнання направлені не були всупереч положенням ч. 4 ст. 218 КПК України, жодного супровідного листа на підтвердження направлення матеріали досудового розслідування.

Натомість ані витягу з ЄРДР, а ні постанови про призначення групи дізнавачів в матеріалах кримінального провадження немає.

Лише на а.с. 153 наявне доручення здійснювати досудове розслідування вказаного кримінального провадження дізнавачу СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , однак це не є процесуальним рішенням відповідно до вимог КПК України та вищезгаданого висновку ОП ККС ВС.

23.05.2022 до ЄРДР було внесено відомості за ч. 1 ст. 357 КК України за вказаним фактом - кримінальне провадження № 0000573 від 23.05.2022. По вказаному кримінальному провадженні у витягу з ЄРДР зазначено дізнавача ОСОБА_5 (а.с. 166).

31.05.2022 об`єднано матеріали кримінального провадження № 0000573 від 23.05.2022 зач. 1 ст. 357 КК України та кримінального провадження № 0003349 від, 04.12.2020 за ч. 1 ст. 185 КК України за єдиними номером № 0003349 від 04.12.2020.

Більш того, після об`єднання матеріалів досудового розслідування, знову ані постанови про призначення групи дізнавачів, а ні постанови про призначення групи прокурорів, та навіть витягу з ЄРДР з вказівкою на дізнавача та прокурора - матеріали кримінального провадження не містять.

В подальшому по вказаному кримінальному провадженню дізнавач ОСОБА_5 відібрав у ОСОБА_4 пояснення (а.с. 156-157), допитав в якості свідка ОСОБА_12 (а.с. 159-162) та склав повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 незрозуміло на підставі яких повноважень та на підставі яких належних та допустимих доказів.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 нього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи (ч. 3 ст. 111 КПК України - Глава 6. Повідомлення).

Згідно ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч. 1 ст. 135 КПК України).

Натомість матеріали кримінального провадження не містять жодних повісток, квитанцій про направлення засобами поштового зв`язку, відправлення електронною поштою чи здійснення телефонограм, як того вимагають положення ч. 1 ст. 135 КПК України.

Тобто складення повідомлення про підозру 15.06.2022 року відносно ОСОБА_4 без вжиття заходів для вручення у вищевказаний спосіб, передбачений КПК України - не означає автоматичне набуття ОСОБА_4 процесуального статусу підозрюваного.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 було передано директору ТОВ «ЖК Радужний» для передачі ОСОБА_4 . Разом з тим, КПК України не передбачено вручення повідомлення про підозру сторонній особі для передачі потенційній підозрюваній особі. Більш того, за такого випадку, права та процесуальні права підозрюваного стороною обвинувачення не роз`яснюються, а тому особа за таких обставин не може мати статусу підозрюваного, а відтак, ОСОБА_4 , не набула статусу підозрюваної по вказаному кримінальному провадженню.

Згідно ч. 1 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Натомість в повідомленні про підозру, складеній відносно ОСОБА_4 не зазначено змісту підозри, а лише вказано виклад фактичних обставин, які продубльовані із заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Більш того, виклад фактичних обставин зазначений без дати та часу вчинення, інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України («у невстановлений в ході дізнання час та дату»).

На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником (п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України).

З огляду на вищевикладене, захисник вважає вказане повідомлення про підозру невмотивованим, незаконним, а, отже, такими, що не відповідають фактичним обставинам та не ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягає скасуванню.

Прокурор заперечував щодо задоволення скарги та просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що Сектором дізнання відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0003349 від 05.12.2020 року, за ознаками складу кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.

15.06.2022 року в рамках вказаного кримінального провадження було складено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 за підписом дізнавача СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 .

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано 22 главою КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених КПК України запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру здійснено на підставі наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України відповідно до ст.ст. 276-277 КПК України.

Встановлено, що слідчий СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУ НП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_19 , яким відповідно до ст. 214 КПК України внесені відповідні відомості до ЄРДР, якому керівником органу досудового розслідування доручено проведення досудового розслідування.

В подальшому, 04.12.2020 начальником СВ Приморського ВП в Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_20 відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України та ст. 39 КПК України проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження доручено слідчому СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 , яка відповідно до відомостей ЄРДР (рух провадження) приймає вказане кримінальне провадження до свого провадження та проводить подальше досудове розслідування.

Вказане узгоджується позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеною у постанові від 25.08.2021 у справі № 663/267/19.

Так, у вказаній постанові Касаційний кримінальний суд визнав безпідставними доводи про те, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснено неуповноваженим слідчим.

Верховний Суд зауважує, що в матеріалах цього кримінального провадження відсутня постанова керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого, але міститься письмове доручення.

У ст. 110 КПК України, на яку посилався засуджений, справді зазначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Однак за змістом пунктів 8, 17 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу, керівник органу досудового розслідування і слідчий є самостійними суб`єктами, повноваження яких визначено в окремих статтях КПК 39 та 40. Положення ст. 110 КПК не містять імперативних приписів про те, що керівник органу досудового розслідування приймає своє рішення у формі постанов.

Повноваження керівника органу досудового розслідування визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, у формі письмового «доручення», яке містить ті самі реквізити, що й постанова, зокрема: посаду особи керівника органу досудового розслідування, час і місце складання доручення, підстави для його складання (статті 39, 214 КПК), номер кримінального провадження, внесеного до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію та вказівки щодо проведення якісного, ефективного та оперативного досудового розслідування (як у цій справі), не суперечать вимогам ст. 39 КПК, воно є достатнім документом для наділення слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування в конкретному кримінальному провадженні.

Прийняття рішення саме у такій письмовій формі (а не у формі постанови) не свідчить, що досудове розслідування здійснювалося неуповноваженою особою і що отримані під час такого розслідування докази є недопустимими на цих підставах.

На підставах наведеного Верховний Суд не вважає істотним порушенням вимог процесуального закону (ст. 412 КПК) визначення керівником органу досудового розслідування слідчого на підставі процесуального документа доручення.

Таким чином, всі слідчі (розшукові) дії проведені старшим слідчим ОСОБА_13 та прийняті процесуальні рішення здійсненні уповноваженою особою у кримінальному провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_3 на позиції Верховного Суду викладені у постановах № 761/34909/17 та № 759/833/18 в даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки обставини, які переглядались касаційною інстанцією не є тотожними з обставинами встановленими в даному кримінальному провадженні.

Також, докази та доказування під час досудового розслідування та судового розгляду регламентується главою 4 КПК України, ст.ст. 84-94.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні зібрано та перевірено достатньо доказів, що мають значення для кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , в результаті чого кримінальним діям останньої було надано належної правової оцінки, що виразилось у повідомленні про підозру.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Крім того, підозра ґрунтується на сукупності доказів, це не тільки показання свідків, у підозрі вказуються обставини вчинення кримінального правопорушення, які не базуються тільки на показаннях свідків, крім того наголошую на тому, що належність та неналежність доказів визначає суд, який досліджує докази під час судового провадження по матеріалах кримінального провадження після того, як вони направляються прокурором з обвинувальним актом та вказані речові докази та допити відповідно до ст.ст. 349, 352, 358 КПК України досліджуються судом.

Оцінка повідомленню про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2020 р. надана слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси та уповноважену службову особу Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області внести відомості про кримінальне правопорушення, викладені у вказаному повідомленні до ЄРДР.(а.с. 10).

В матеріалах кримінального провадження міститься постанова про призначення групи прокурорів, яка відповідно до ст. 36 КПК України здійснюватиме процесуальне керівництво винесена та підписана заступником керівника Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_21 від 04.12.2020 року, якою призначено групу у складі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 .

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься постанова про доручення здійснення досудового розслідування від 13.01.2022 року, яка підписана прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_18 , який на момент підписання відповідно масивів ЄРДР був призначений у групу прокурорів.

Так, відповідно до відомостей ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню (рух провадження) 13.01.2022 р. заступником керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_27 призначено групу прокурорів у складі ОСОБА_18 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 . Вказане рішення прийнято у формі постанови відповідно до вимог ст.ст. 36, 110 КПК України, яка направлена на адресу СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області для долучення до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься доручення у порядку ст.ст. 39-1, 214 КПК України, яким призначено дізнавача СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 від 23.05.2022 року, якому доручено подальше проведення досудового розслідування, що узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеною у постанові від 25.08.2021 у справі № 663/267/19.

15.06.2022 року в рамках вказаного кримінального провадження було складено повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_4 за підписом дізнавача СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 та яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_4 була належним чином повідомлена про підозру шляхом направлення повідомлення про підозру поштою, а також за допомогою месенджера «Вайбер» її захиснику ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями із матеріалів кримінального провадження та скріншотами телефону, крім того ОСОБА_4 під час опитування повідомила своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку із тим, що ОСОБА_4 не з`являлась до органу досудового розслідування письмове повідомлення було вручено за її місцем мешкання, а саме директору ТОВ «ЖК Радужний».

Крім того, всі виклики здійснені відповідно до ст.ст. 111, 133-136 КПК України, та повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Після отримання повідомлення про підозру захисник ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що відносно ОСОБА_4 , складено повідомлення про підозру, не заявлявся до органу досудового розслідування, хоча не одноразово викликався за допомогою телефонного зв`язку, обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_4 знаходиться за межами території України, хоча будь яких доказів про те, що ОСОБА_4 , покинула територію України, не надавав, тому було достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , переховується від органу досудового розслідування.

Розглянувши скаргу, дослідивши надані докази, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 п.п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: п 4) зміст підозри, п 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається із тексту повідомлення про підозру від 15 червня 2022 року, в ньому вказані зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Посилання заявника у скарзі на зазначені підстави для скасування підозри на даний час вважаю безпідставними, оскільки сама підозра, ухвалами Приморського районного суду м. Одеси при вирішенні питання про тимчасові доступи до речей та документів, продовження строку досудового провадження, визнана обґрунтованою. Такий висновок судових органів може бути лише за умови, що сама підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Посилання заявника у скарзі на те, що у повідомленні про підозру не повно викладені обставини події, на даний час також вважаю безпідставними, керуючись при цьому висновками ЄСПЛ у справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», де зазначено, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення» та така кількість доказів на даний час у вказаних матеріалах наведена.

Повідомлення ОСОБА_4 про підозру 15.06.2022 р. було здійснено з дотриманням вимог статтей 20, 276, 277, 278 КПК України, а тому слідчий суддя не вбачає підстав до визнання протиправності дій дізнавача при повідомленні про підозру і відповідно не вбачає підстав до задоволення скарги.

Інші доводи скаржника про відсутність доказів причетності ОСОБА_4 до злочинів не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятись в ході досудового розслідування та при розгляді обвинувального акту в суді.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 277-278, 303 309, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення дізнавача про підозру у кримінальному провадженні № 0003349 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

22.11.2022