Справа № 237/1116/20
Провадження № 1-кп/204/316/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000042, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красногорівка Мар`їнського району Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, не працюючого, раніше судимого 08.12.2010 року Мар`їнським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно - достроково на підставі рішення Будьоновського районного суду м. Донецька від 11.09.2015 року, маючий не відбуту частину покарання - 2 роки 2 місяці 27 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за вчинення якого, у разі доведення його винуватості в суді, йому загрожує покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Стороною обвинувачення не встановлено стримуючих факторів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 не будуть вживатися перешкоди для запобігання відправлення правосуддя шляхом неявки до суду. Достовірно знаючи про тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, останній з метою уникнення від відповідальності може переховуватися від суду. У разі незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше судимий за вчинення аналогічного тяжкого злочину проти життя та здоров`я людини та відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Враховуючи викладене, сторона обвинувачення зазначає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідною мірою для уникнення зазначених ризиків, яка в свою чергу забезпечить виконанням обвинуваченим покладених на нього процесуальним законодавством.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Обвинувачений у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити застосований запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію підзахисного.

Вислухавши позиції учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 177, ч. 1 ст. 178 КПК України визначено, що застосування запобіжного заходу здійснюється з метою, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків на підставі наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, для запобігання яких здійснюється запобіжний захід.

Відповідно до практики ЄСПЛ, суворість передбаченого покарання, врахування тяжкості злочину, ступеню суспільної небезпечності особи та інтересів суспільства є суттєвими елементами при прогнозуванні та оцінці ймовірної майбутньої поведінки особи. Доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Продовження строку тримання під вартою, як підстава для втручання в право особи на свободу, має містити його обґрунтування, доцільність, аналіз ризиків у конкретних обставинах та інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. («W проти Швейцарії», «Тейс проти Румунії» та ін.).

При розгляді цього клопотання, у відповідності до статті 177 КПК України, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення дійсних ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України при наявності обґрунтованої підозри.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 є неодруженим, офіційно не працюючим, не маючим утриманців, таким чином характеризується відсутністю міцних соціальних зв`язків, яка дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання у разі визнання винуватим у вчиненні злочину обвинувачений може переховуватися від суду, в тому числі й на території Російської Федерації, враховуючи режим воєнного стану на території України. У разі незастосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він буде зобов`язаний повернутися до місця свого мешкання у Мар`їнський район Донецької області, поблизу якого на цей час відбуваються активні бойові дії, а агресія, яку здійснює Російська Федерація відносно України, може привести до тимчасової окупації територій та призвести до ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_5 може чинити незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки в судовому засіданні вказані особи не допитані. Також, існує ризик продовження обвинуваченим вчинення кримінальних правопорушень, оскільки в нього відсутнє законне джерело доходу, яке здатне забезпечити рівень його, а також наявна схильність до вчинення кримінальних правопорушень, з огляду на судимість за вчинення умисного злочину.

Суд зазначає, що застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід не виходить за межі розумного строку тривалості, відповідає чинним підставам, меті його застосування та кореспондується із суспільним інтересом, отже, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак, у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи доведеність обґрунтованості підозри, недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійсних та триваючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вид злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим та відсутність обставин, які не виправдовують такий ступінь втручання у його права і свободи особи, суд убачає підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України на 60 днів без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376, 392-393 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" строком на 60 днів до 08 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну застосованого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)" для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1