Справа № 522/9833/19
Провадження № 1-кп/522/459/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000616 від 07.02.2019 р., № 0001201 від 12.03.2019 р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачений у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисника - ОСОБА_16 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

встановив:

Фактичні обставини, встановлені судом під час розгляду справи

Так, 12.12.2018 року приблизно о 12.00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив біля Одеського будівельно-архітектурного ліцею по вул. Базарній, 63 в м. Одесі, де побачив малознайомого ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той момент розмовляв по телефону марки "Iphone 5" в корпусі чорного кольору, вартістю 2 500 гривень, яким він вирішив заволодіти шляхом обману і в подальшому продати, а отримані кошти витратити на особисті потреби.

Діючи з вказаною метою з корисливих мотивів, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_17 , який знаходився біля вказаного ліцею і під час розмови з ним під надуманим приводом відправити смс - повідомлення, попросив у ОСОБА_17 його вказаний мобільний телефон заздалегідь не маючи наміру його повертати. В результаті вказаних навмисних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , будучи введеним в оману, добровільно передав йому свій мобільний телефон марки "Iphone 5" ІМЕІ: НОМЕР_1 , в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» за абонентським номером: НОМЕР_2 , без вартості.

З метою заволодіння вказаним телефоном, ОСОБА_5 використовуючи ту обставину, що вказаний мобільний телефон розряджався, під надуманим приводом зарядити батарею мобільного телефону за місцем проживання свого знайомого в сусідньому будинку, відійшов від потерпілого з вказаним телефоном.

Отримавши в тимчасове користування вказаний мобільний телефон потерпілого, ОСОБА_5 дочекався, поки пройде тривалий час і потерпілий покине місце очікування, після чого вказаний мобільний телефон обернув на свою користь, завдавши потерпілому ОСОБА_17 , матеріальної шкоди в розмірі 2 500 гривень.

В подальшому ОСОБА_5 розпорядився чужим майном на власний розсуд, продавши його за 200 грн. ОСОБА_18 на стихійному ринку на Новощепному ряду в м. Одесі, де він скуповує техніку, яка була у вжитку.

Крім того, 10.03.2019 року, приблизно о 20:20 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебували в Преображенському парку в м. Одесі, розташованому за адресою: м. Одеса, Новощіпний ряд, 27/1.

Помітивши у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_19 , належний їй мобільний телефон «Айфон 7+», ІМЕІ НОМЕР_3 у корпусі рожевого кольору, який вона тримала в руках, ОСОБА_5 вирішив відкрито заволодіти ним, розуміючи що це можливо вчинити лише відкрито для потерпілої.

Дочекавшись зручного моменту, а саме коли ОСОБА_19 надала вказаний телефон ОСОБА_20 з метою телефонного дзвінка останнього, ОСОБА_5 , діючи повторно, відкрито, шляхом ривка, вирвав вказаний телефон з рук ОСОБА_20 та вибіг з території парку.

Відкрито заволодівши вказаним чужим майном та завдавши потерпілій ОСОБА_19 матеріального збиток у розмірі 28 446 гривень, ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Оцінка суду щодо кваліфікації досудовим слідством вищенаведених дій обвинуваченого.

Досудовим слідством дії ОСОБА_5 кваліфіковано:

- за ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючою ознакою - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

- за ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючою ознакою - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Суд вважає, що дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку (ч. 3 ст. 349 КПК України).

Так, обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК, з огляду на наступне.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, та підтвердив вищевикладені обставини вчинення злочину. У скоєному щиро покаявся.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Оскільки ОСОБА_5 визнав свою провину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів та розглянув обвинувальний акт № 0001201 від 12.03.2019 р. відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст обставин, передбачених ч. 3 ст. 349 КПК України, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Між тим, обставини вчинення ОСОБА_5 злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190КК України, встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, у відповідності до засад кримінального провадження, передбачених ст. ст. 22, 26 КПК України, таких як диспозитивність, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За правилами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право давати показання під час досудового розслідування та судового розгляду. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 погодився з відомостями обвинувального акту № 0000616 від 07.02.2019 р., не заперечував проти кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 190 КК України. Висловлював щире каяття щодо обставин вчинення ним злочину, що передбачено ч. 1 ст. 190 КК України.

Потерпілий ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що станом на момент вчинення відносно нього вищевказаного злочину останній був знайомий із обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки вони разом навчалися у одній школі. Вищевказаний злочин відбувся на великій перерві між заняттями в ліцеї. ОСОБА_5 попросив у потерпілого телефон, а саме Iphone 5 чорного кольору, у відведеному для куріння місця ліцею на вулиці Базарній. ОСОБА_5 покинув місце вчинення вказаного злочину і не повернувся. Потерпілий ОСОБА_21 також зазначив про те, що шкоду завдану йому вказаним злочином останньому відшкодовано у повному обсязі. Просив суд не лишати волі обвинуваченого ОСОБА_5 .

Від виклику та допиту свідків прокурор в установленому законом порядку відмовилась.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КПК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати: 1) матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні); 2) матеріали, отримані внаслідок здійснення під час кримінального провадження заходів, передбачених чинними міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; 3) складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії; 4) висновки ревізій та акти перевірок.

Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Також необхідно зауважити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» документом є матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі й просторі, а інформацію становлять будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що передбачено ч. 1 ст. 190 КК України, підтверджується наступними зібраними на досудовому розслідуванні доказами, які були досліджені у судовому засіданні:

Витягом з кримінального провадження № 0000616(а. п. 1);

Рапортом про прийняття заяви щодо вчинення злочину (а. п. 2);

Заявою про вчинення злочину (а. п. 3);

Протоколом огляду предмету від 14.02.2019 року (а. п. 6);

Змістом аркушу паперу з записної книжки свідка ОСОБА_18 (а. п. 7);

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2019 року (а. п. 9 - 10).

Мотиви суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Факт вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , учасниками кримінального провадження, а зокрема самим обвинуваченим ОСОБА_5 в суді не оспорюється.

Отже, доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується вищевикладеними встановленими судом обставинами та доказами, а тому суд визнає винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, позитивну характеристику обвинуваченого із учбового закладу та те, що останнім в повному обсязі відшкодовано потерпілим завдану злочинами матеріальну шкоду.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, вину у вчинені кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, характеризується позитивно та те, що останнім в повному обсязі відшкодовано потерпілим завдану злочинами матеріальну шкоду,суд дійшов висновку, що виправлення та попередження вчинення ним нового злочину можливо без його ізоляції від суспільства. ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК Україниіз застосуванням ст. ст. 70, 75 КК України.

Підстави для часткового задоволення цивільного позову

Так, до провадження суду в порядку ст. 128 КПК України, надійшов цивільний позов ОСОБА_22 - законного представника потерпілої ОСОБА_23 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_22 просить суд: 1) стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_23 матеріальну шкоду у розмірі - 28 446 грн.; 2) стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_23 моральну шкоду у розмірі - 80 000 грн..

Відповідно до ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріали справи містять заяву потерпілої ОСОБА_23 та цивільного позивача - ОСОБА_22 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 відшкодував потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 1000 доларів США, що станом на момент відшкодування шкоди складає 24 700 грн.. Із вказаної заяви вбачається відсутність претензій матеріального характеру потерпілої сторони до обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Вбачаючи вищевикладене, у задоволенні вимог наведеного вище позову про стягнення матеріальної шкоди у розмірі - 28 446 грн. необхідно відмовити.

Між тим, положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 243/10513/17-ц викладено правовий висновок про те, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Матеріали справи не містять відомостей щодо наявності фізичного болю, страждань потерпілої внаслідок вчинення відносно неї злочину.

Між тим, суд вважає обґрунтованими доводи позову щодо існування душевних страждань потерпілої через стрес завданий останній злочином, приймаючи до уваги ступінь та тривалість моральних страждань потерпілої ОСОБА_23 , виходячи із принципів об`єктивності, виваженості, розумності та справедливості, з урахуванням характеру заподіяної останній моральної шкоди, а тому вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позову про стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_23 моральну шкоду у розмірі - 3 000 грн.

Отже вищевказаний позов підлягає частковому задоволенню за вищевказаного обґрунтування.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Підстави щодо скасування арешту майна відсутні з огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо арешту майна.

У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому:

- за ч. 1 ст. 190 КК України покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Початок відбування іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 06.03.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення, а саме з 13.11.2019 року по 06.10.2020 року та з 12.01.2023 року по 06.03.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 з під варти в залі суду.

Цивільний позов ОСОБА_22 - законного представника потерпілої ОСОБА_23 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у кримінальному провадженні - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_22 , 3 000 (три тисячі) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини цивільного позову - відмовити.

Речові докази:

- відповідно до постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 14.02.2019 року, а саме: аркуш паперу з записної книжки свідка ОСОБА_18 , - після вступу вироку в законну силу повернути останньому;

- відповідно до постанови про долучення до кримінального провадження речових доказів від 11.04.2019 року, а саме: DVD-R диск 4,7 GB, на якому записано відеофайл з камер відеоспостереження, розміщених на перехресті вул. Новощипний ряд та вул. Преображенська в м. Одеса за період часу з 19:50 годин до 20:40 годин від 10.03.2019 року, - після вступу вироку в законну силу зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001201 від 12.03.2019 р.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси в Одеський апеляційний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: