ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/8671/16-к Номер провадження 11-кп/814/861/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5

з участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2022 відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 ,

встановила:

Цією ухвалою повернуто скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на незаконне затримання.

Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції зазначив, що Рішенням ЄСПЛ від 25 березня 2021 року в справі «Александровська проти України» (заява № 8718/16) втому числі постановлено, що мало місце порушення пункту 1 (с) статті 5 Конвенції щодо затримання заявниці 28 червня 2016 року.

Законом встановлені обмежувальні строки для подання скарги на незаконне затримання, а саме відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії, а відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 303 та ст. 314-316 КПК України така скарга подається та розглядається не пізніше постановления ухвали за результатами розгляду кримінального провадження судом в підготовчому судовому засіданні.

Заявниками такі строки пропущені, клопотання про відновлення строку не подано.

Крім того, суд встановив, що така скарга по своїй суті повинна бути розглянута іншим судом і не підсудна Харківському районному суду

Харківської області, оскільки в порядку провадження за виключними обставинами, відповідно до положень ст. 459 КПК України, а саме ч. 1 та п. 2 ч. З, в разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, ухвалені судові рішення повинні бути переглянуті за виключними обставинами. Яке саме судове рішення слід переглянути на підставі рішення ЄСПЛ від 25 березня 2021 року в справі «Александровська проти України» (заява № 38718/16) та чи є підстави для перегляду такого рішення, відповідно до вимог ч. З ст. 463 КПК України вирішується не Харківським районним судом Харківської області, оскільки відповідно до зазначеної норми заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом подається до Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу, та ухвалити нову, якою визнати незаконним затримання ОСОБА_8 .

Зазначає у даному конкретному випадку наявні підстави для визнання незаконним затримання ОСОБА_8 , оскільки остання була затримана та взята під варту не зважаючи на стан здоров`я, вік та міцні соціальні зв`язки.

Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно тлумачаться норми кримінального процесуального закону щодо інстанційності та порядку розгляду його скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, до Харківського районного суду Харківської області, в провадженні якого перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000147 від 18.06.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.110, ч.3 ст.369 КК України.

28.06.2016 ОСОБА_8 була затримана в порядку 208 КПК України та 30.06.2016 Київським районним судом м. Харкова останній було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В подальшому, за судовим рішенням Апеляційного суду Харківської області від 13.10.2016 ОСОБА_8 була звільнена з місць попереднього ув`язнення.

В подальшому обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 в межах указаного провадження надійшов до Харківського районного суду Харківської області для розгляду по суті.

Під час судового розгляду захисник ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції зі скаргою на незаконне затримання ОСОБА_8 , посилаючись при цьому на рішення ЄСПЛ від 25.03.2021 стосовно порушення статті 5 Конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод 1950 р.

Повертаючи указану скаргу, суд першої інстанції зазначив, що вона подана з порушенням строків звернення до суду без подання клопотання про поновлення строку на оскарження, а ряд порушених в ній питань не відносяться до компетенції суду першої інстанції.

На думку колегії суддів, такий висновок є правильним та відповідає діючого кримінального процесуального закону.

Як правильно зазначив місцевий суд, статтею 303 КПК України не передбачено можливості оскарження дій слідчого під час затримання особи в порядку ст.208 КПК України та вірно указав, що така скарга може бути предметом розгляду під час підготовчого провадження.

Відповідно до діючого КПК України правовий механізм оскарження незаконного затримання встановлено ст.206 КПК України, згідно частини другої якої якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Із змісту оскаржуваної ухвали та наданих суду матеріалів ОСОБА_8 її захисники в порядку ст.206 КПК до слідчого судді зі скаргою не звертались.

Також правильними є висновки суду першої інстанції щодо відсутності у нього юрисдикції на розгляд скарги у випадку, передбаченого п.2 ч.3 ст.459 КПК України, саме у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом, оскільки така заява на підставі ч.3 ст.463 КПК України подається Верховного Суду для її розгляду у складі Великої Палати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності повернення скарги захисника ОСОБА_7 на незаконне затримання, оскільки обраний ним спосіб захисту прав та інтересів підзахисної суперечить нормам КПК України, що не позбавляє останнього звернутися повторно у встановленому Законом порядку.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 24.06.2022 відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 Корсун ОСОБА_9 Харлан ОСОБА_10