Житомирський апеляційний суд
Справа №274/633/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року колегія суддів Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000050 від 05.03.2021 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України.

за участю:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

(в режимі відеоконференції)

представника потерпілої ОСОБА_10

(в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та відмовити в задоволенні цивільного позову. Вважає, що даний вирок є незаконним, в зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт зазначає, що судом не в повній мірі досліджено всі обставини справи та не допитано всіх свідків. Зокрема, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Адвокат звертає увагу, на те, що судом не застосовано положення ст. 69 КК України, не враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, визнав себе винним ще на стадії досудового слідства, є інвалідом, який потребує лікування. Обставини, які обтяжують покарання, у кримінальному провадженні, на думку захисника, не встановлено. Апелянт також зазначає, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 294-2022 від 06.09.2022 р. ОСОБА_7 здатен усвідомлювати значення своїх ді, але не здатен ними керувати, тому і потребує застосування заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання. Наведені обставини, на думку захисту, пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Адвокат ОСОБА_9 вважає, що стосується цивільного позову, то у судовому засіданні наголошувалось, що потерпіла долучила до цивільного позову фіскальні чеки, які свідчать про придбання не лише ліків, а і інших матеріалів, препаратів, засобів не медичного характеру, які не повинні бути враховані при обчисленні розміру матеріальної шкоди. Обвинувачений ОСОБА_7 , як зазначає захисник, заперечує проти стягнення з нього моральної шкоди, оскільки сам є інвалідом і потребує постійного лікування.

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року ОСОБА_7 засуджено:

-за ч.1 ст.122 КК України на 1 (один) рік позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

Відповідно до ст.76 КК України на обвинуваченого судом покладено обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 - вирішено не застосовувати.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 8000 грн. моральної шкоди та 1321 грн. 25 коп. матеріальної шкоди.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Як визнав суд, 04.12.2020 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на відкритому майданчику загального користування багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин з раніше знайомою ОСОБА_13 , діючи умисно, з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень, наніс потерпілій один удар долонею правої руки в ліву сторону нижньої щелепи.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді травматичного відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці 48 та 33 зубів, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як такого, що не є небезпечним для життя, але призвело до тривалого розладу здоров`я.

Крім того, 04.03.2021 року близько 08 год. 00 хв. У ОСОБА_7 , який перебував за місцем свого проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на викрадення у ОСОБА_13 належного їй дивану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на проникнення до квартири без згоди її власника, усвідомлюючи незаконність своїх дій, ОСОБА_7 прийшов до місця проживання ОСОБА_13 , а саме до квартири АДРЕСА_3 , діючи всупереч волі останньої незаконно, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до вищевказаної квартири, не реагуючи на заперечення власниці квартири ОСОБА_13 , яка з метою припинення кримінального правопорушення повідомила останньому, щоб він припинив свої злочині дії, намагався відкрито викрасти диван потерпілої, вартістю 250 гривень.

З цією метою ОСОБА_7 почав виносити вказаний диван з квартири потерпілої, однак свій злочинний умисел не довів до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочині дії були виявлені та припинені працівниками поліції.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, прокурора та представника потерпілої, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочинів за обставин наведених у вироку ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених у судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованими, його дії за ч.1 ст.122, ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України судом кваліфіковано правильно і ніким з можливих апелянтів не оспорюється.

Посилання захисника на неповноту судового розгляду справи, зокрема на те, що суд не допитав свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , колегія суддів не приймає до уваги.

З матеріалів кримінального провадження видно, що за клопотанням прокурора судом було прийнято рішення про допит свідків в тому числі і ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Вказані свідки судом викликались неодноразово, однак в судове засідання не з`явилися. Прокурор відмовився від допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , інші учасники судового засідання не заперечували проти закінчення судового слідства без допиту даних свідків, а тому враховуючи вказані обставини колегія суддів не вважає, що суд допустив неповноту судового розгляду про, що наголошує в апеляційній скарзі адвокат.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував, що він раніше не судимий, вчинив ряд злочинів, які відносяться до категорії нетяжкого злочину та тяжкого злочину, має зареєстроване місце проживання, є інвалідом 3 групи, немає негативних характеристик, не перебуває на обліку в лікаря нарколога, є обмежено осудним, а тому призначив йому покарання в межах санкцій ст.ст. 122 ч.1 та 186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав для пом`якшення призначеного покарання в тому числі із застосуванням ст.69 КК України, про що зазначає в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не знаходить.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілої 8000 грн. моральної шкоди то вони задоволенню не підлягають.

З матеріалів кримінального провадження видно, що ОСОБА_13 заявила по кримінальному провадженні цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на свою користь 10000 грн. моральної шкоди та 1321 грн. 25 коп. матеріальної шкоди.

Вказані позовні вимоги суд задовольнив частково, стягнув на користь потерпілої 8000 грн. моральної шкоди та 1321 грн. 25 коп. матеріальної шкоди.

Рішення суду про стягнення моральної шкоди, є належно мотивованим з ним погоджується і колегія суддів.

Між тим, як обґрунтовано зазначено в апеляційній скарзі захисника, вирішуючи питання про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 , заподіяної матеріальної шкоди суд допустився помилки.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_13 заявила по кримінальному провадженні позов про стягнення з ОСОБА_7 в тому числі і 1321 грн. 25 коп. матеріальної шкоди. В позовній заяві ОСОБА_13 не навела відповідних розрахунків заподіяння їй матеріальної шкоди, лише долучила до позовної заяви як доказ заподіяння їй матеріальної шкоди фіскальні чеки.

Вироком суду позовні вимоги ОСОБА_13 про стягнення з обвинуваченого на її користь в тому числі і матеріальної шкоди задоволено, стягнуто на користь потерпілої з ОСОБА_7 в тому числі і 1321 грн. 25 коп. матеріальної шкоди.

Зі змісту вироку суду видно, що він не є мотивованим в частині цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди, у вироку суду відсутні розрахунки, що стосується стягнення матеріальної шкоди, а фіскальні чеки, які долучені до позовної заяви погано читаються.

За таких обставин, колегія не може перевірити доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість стягнення судом з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 коштів на її лікування в сумі 1321 грн. 25 коп., а тому вважає за необхідне вирок суду в частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 1324 грн. 25 коп. заподіяної матеріальної шкоди скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду, колегія суддів, залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 1324 грн. 25 коп. заподіяної матеріальної шкоди та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, окрім ухвали про скасування вироку суду в частині цивільного позову та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, яка в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: