Справа № 289/45/23
Номер провадження 1-кп/289/57/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

перекладача - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радомишль кримінальне провадження №0000258 від 18.06.2022 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 та ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Радомишльського районного суду Житомирської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000258 від 18.06.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 та ч.3 ст. 307 КК України.

Справа перебуває на стадії підготовчого засідання.

09.01.2023 року через канцелярію суду прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строки тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 закінчуються 13 січня 2023 року.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просить суд продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 терміном на 60 діб, оскільки ризики, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу на даний час не зменшились і продовжують існувати.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не пізніше 18.06.2022 року незаконно придбали психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфітамін, масою не менше 1,4532 грам, яку помістили в салон та багажне відділення автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний знак НОМЕР_1 (республіка Білорусь), де незаконно зберігали та перевозили з метою подальшого збуту по автодорозі Київ-Чоп поблизу до стаціонарного посту в с.Кочерів, Радомишльської ТГ Житомирського району до її вилучення працівниками поліції під час проведення огляду 18.06.2022 року о 17:32 год.

Обвинувачена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечує.

Захисник обвинуваченої, адвокат ОСОБА_5 при прийнятті рішення покладається на розсуд суду, і у разі задоволення клопотання просить суд визначити заставу у мінімальному розмірі.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та захисника, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою судом не встановлено.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Ризики передбачені ст. 177 КПК, які мали місце на час обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення, хоча не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Водночас відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій за інкриміновані злочини у разі доведення її вини, особу обвинуваченої та доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави суду вважати, що існують ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може ухилитись від покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів прокуратури та суду, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити новий злочин.

Вищенаведене дозволяє стверджувати, що заявлені в клопотанні та доведені в судовому засіданні ризики дають підстави для продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання прокурора про тримання під вартою підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, суд враховує положення ст. 182 КПК України, а саме обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченої, дані про її особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 177, 178, 182, 183, 194, 315 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 та ч.3 ст. 307 КК України, строком на 60 діб, а саме по 13 березня 2023 року, включно.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800 (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень., яка може бути внесена, як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку дії цієї ухвали. 3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченій наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатись за межі населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває;

- заборонити спілкуватися зі свідками, іншими особами у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до прокурора свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченої та її явки за викликом.

У разі внесення застави обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченою, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали проголошено 13 січня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1