Справа № 449/452/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/6/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, й призначено йому покарання: за ч. 2 ст.185 КК України - 6 /шість/ місяців арешту; за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_6 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, на початку грудня 2021 року ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом відчинення незачинених дверей проник до господарського приміщення ОСОБА_9 , звідки таємно викрав наступні належні на праві власності ОСОБА_9 електроінструменти: шліфувальна відбаційна машинка торгівельної марки "PRO CRAFT" (модель "PV450"); кутова болгарка торговельної марки "PRO CRAFT" (модель "PW 1350E"); ручна фрезерна машинка торговельної марки "ФИОЛЕНТ PROFFSSIONAL" (модель "МФЗ-1100Є"); дискова пила торгівельної марки "ГРАД-М" (модель "ПД-185"); електроручний рубанок торгівельної марки "ODWERK power tools" (модель "ВНО 900-82"); електричний дриль - шуроповерт торгівельної марки "EVROTEC" модель "ЕВ-206"). Викрадене майно ОСОБА_6 поскладав у поліпропіленовий мішок, який знайшов у цьому ж приміщенні та з викраденим покинув господарське приміщення ОСОБА_9 . Вартість даних інструментів, відповідно до висновків судово-товарознавчих експертиз становить 3516,40 грн.

20 жовтня 2021року близько 02.00 год., ОСОБА_6 маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу до будівельного майданчика на якому знаходиться багатоквартирний будинок на стадії будівництва, доступ до якого не обмежений та який належить ОСОБА_10 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зайшов в приміщення, звідки таємно викрав 175м кабелю ВВГ НГ 3*2,5 мм вартістю 41,20 грн за 1 метр погонний, загальною вартістю -7210,00; 85 м кабелю ВВГ НГ 5*6 мм, вартістю 171,60 грн за 1 метр погонний, ЗАГАЛЬНОЮ ВАРТІСТЮ 14586,00 грн, 115 м кабелю ВВГ НГ 3*1,5 мм, вартістю 29,70 грн за 1 метр погонний, загальною вартістю - 3415,5 грн, та 22м кабелю ВВГ НГ 5*10 мм, вартістю 239 грн за 1 метр погонний,загальна вартість - 5258 грн,які помістив в мішок та виніс з приміщення, чим завдав матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 30469,50 грн.

Приблизно 01 год. 6 березня 2021року ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, шляхом вільного доступу через незачинені на замок ворота проник у гаражне приміщення ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав: бензопилу марки "STIHL MS 362", вартістю 3200 грн; двохжильний мідний кабель 2*2,5 мм довжиною 40 м, вартістю 746 грн; чотирьохжильний мідний кабель 4*4 мм довжиною 15м, вартістю 839,85грн; електропродовжувач 2*2.%мм довжиною 15м, вартістю 250 грн; електропродовжувач 2*2,5мм, довжиною 10м, вартістю 149 грн; електропродовжувач 2*1,5 мм, довжиною 10м-2шт, вартістю 325грн. Дані речі ОСОБА_6 склав у мішок, який знайшов у приміщенні гаражу, після чого відніс їх до місця свого проживання, що за адресою АДРЕСА_1 . Своїми діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 5509,85 грн.

Не погоджуючись із даним вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить застосувати щодо нього менш суворе покарання та знизити його до мінімуму.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що призначене йому покарання є занадто суворим, а у справі не вказано усіх пом`якшуючих покарання обставин. Зокрема, не враховано, що потерпілому ОСОБА_12 було повернуто весь викрадений електроінструмент, а у нього на утриманні знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з ним проживає старенька бабуся, якою він неофіційно опікувався, оскільки мати та сестра з початком війни виїхали закордон, а брат пішов на фронт; не враховано також щире каяття. Вважає, що на волі він буде більш потрібний, ніж у в`язниці, тим більше такий важкий для країни час.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши, що така не ґрунтується на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів судового провадження, фактичні обставини кримінальних правопорушень під час судового розгляду ніким не оспорювалися і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінальних правопорушень, дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище; за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення.

Стосовно доводів апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та його особі, то такі, на переконання колегії суддів, в ході апеляційного розгляду свого підтвердження не знайшли.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Із вироку слідує, що суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, одне з яких є нетяжким, а інші - тяжкими злочинами, їх спрямованість проти приватної власності та багатоепізодність; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі і за злочини проти власності, має позитивну характеристику за місцем проживання, його вік та стан здоров`я; те, що на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, на «Д» обліку в наркологічному кабінеті перебуває з діагнозом F19,24; згідно з висновком спеціальної медичної наркологічної комісії КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» №36 від 25 травня 2022 року ОСОБА_6 поставлено діагноз «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання кількох ПАР», потребує утримання в умовах, що виключають вживання, не рекомендоване застосування ст. 96 КК України; обставини, які пом`якшують покарання - активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання; те, що заподіяна потерпілим шкода не відшкодована.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обвинуваченому слід призначити покарання з ізоляцією від суспільства, зокрема, за відсутності підстав для застосування статей 69, 75 КК України, та з урахуванням особи винного призначив останньому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - 6 місяців арешту, за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, вирішив призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, місцевий суд в повній мірі дослідив матеріали провадження, надав правильну оцінку особі обвинуваченого та дійшов безпомилкового висновку про відсутність підстав для призначення ОСОБА_6 мінімального покарання, визначеного санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а також недостатність мотивів для застосування щодо нього статей 69 та 75 КК України.

Попри те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, обіцяв потерпілим відшкодувати спричинену їм шкоду, однак станом на день апеляційного розгляду заподіяної шкоди, навіть частково, не відшкодував.

Верховний Суд у своїй постанові від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18 висловив правову позицію про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Втім, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 відсутні дані на підтвердження того, що обвинувачений намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, відшкодувати завдані злочинами збитки та усунути заподіяну шкоду.

При цьому покликання апелянта на те, що потерпілому ОСОБА_9 повернутий весь викрадений у нього електроінструмент не знайшло свого відображення у матеріалах справи. Більше того, неправомірними діями ОСОБА_6 шкода заподіяна декільком потерпілим, зокрема: ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Згідно з матеріалами провадження, потерпілому ОСОБА_11 заподіяно шкоду на суму 5509,85 грн. (відшкодовано 3200 грн.), потерпілому ОСОБА_9 завдано шкоду на суму 3 516,40 грн. (не відшкодована), а потерпілому ОСОБА_10 спричинено шкоду у розмірі 64 204 грн. (не відшкодована). Станом на день апеляційного розгляду вказана шкода потерпілим не відшкодована, даних про протилежне апеляційному суду не представлено.

Водночас, на переконання колегії суддів, належну оцінку отримали й відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема його сімейний стан. Так, згідно з довідкою МКП «Комунальник» №73 від 5 травня 2022 року, особи, які входять у склад сім`ї ОСОБА_6 , відсутні. Жодних даних про те, що в обвинуваченого на утриманні перебуває неповнолітня дитина та бабуся похилого віку, окрім покликання в апеляційній скарзі, ОСОБА_6 не представлено. Не містять таких і матеріали судового провадження.

За наведених обставин, в апеляційного суду відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого покарання, ніж призначене судом першої інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що призначене ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, є наближеним до мінімального покарання, визначеного ч. 3 ст. 185 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б впливали на обґрунтованість судового рішення щодо ОСОБА_6 , судом першої інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4