ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1111/23 Справа № 175/3501/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом, офіційно працевлаштований в ТОВ «Дніпропласт» на посаді зварювальника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання, остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17850,00 гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, наприкінці серпня 2021 року, більш точної дати під час досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_8 , перебуваючи у с. Спаське Підгородненської ОТГ Дніпропетровської області, під час розмови із малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, дізнався від останнього про можливість придбання посвідчення водія не дотримуючись порядку визначеного постановою КМУ №340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», яке передбачає те, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний, практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на пособництво у виготовленні підробленого водійського посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме водійське посвідчення на право керування транспортних засобів категорії «А1, А, В1, В» з метою його подальшого використання у власних цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: с. Спаське Підгородненська ОТГ Дніпропетровська область, домовився із вищевказаним чоловіком на ім`я ОСОБА_9 про виготовлення, подальше придбання та оплату вартості підробленого водійського посвідчення за 8.000 гривень. В цей же день, за попередньою домовленістю з чоловіком на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_8 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, передав чоловіку на ім`я ОСОБА_9 , свій фотознімок форматом 3 на 4 в одному екземплярі, копію паспорту, копію ідентифікаційного коду та зразок підпису, з метою внесення їх до підробленого посвідчення водія, тим самим вчинив пособництво в підробленні вказаного офіційного документа. Після чого, в невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа виготовила підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , яке має серію та номер НОМЕР_1 від 27 серпня 2021 року.

В подальшому ОСОБА_8 приблизно в кінці вересня місяця, перебуваючи за адресою: с. Спаське Підгородненська ОТГ Дніпропетровської області, будучи пособником у підроблені офіційного документа, отримав від чоловіка на ім`я ОСОБА_9 водійське посвідчення, яке має серію та номер НОМЕР_1 видане ТСЦ 8043 від 27 серпня 2021 року на його ім`я, з метою його подальшого використання для підтвердження права керування транспортним засобом.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29 жовтня 2022 року о 21.19 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом транспортного засобу марки ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Центральна в м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області, був зупинений поблизу будинку №6, а саме біля магазину «АТБ» працівниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на підставі ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію».

В цей момент, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме: водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , виданого 27 серпня 2021 року, яке має серію та номер НОМЕР_1 , що посвідчує його право на керування транспортними засобами категорії «А1, А, В1, В».

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, а саме: водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія, яке має серію та номер НОМЕР_1 , виданого на його ім`я з правом керування транспортними засобами категорії «А1, А, В1, В» отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав працівникам поліції для ознайомлення вищевказане водійське посвідчення тим самим використав завідомо підроблений документ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - змінити.

У вступній частині вироку правильно зазначити відомості щодо особи обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000196, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом, офіційно працевлаштований в ТОВ «Дніпропласт» на посаді зварювальника, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

В мотивувальній та резолютивній частині вироку зазначити, що дії ОСОБА_8 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України як пособництво в підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 грн;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000 гривень.

В іншій частині вирок суду прокурор просить залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, прокурор вказує на те, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто, у пособництві в підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використанні завідомо підробленого документа. В мотивувальній частині вироку при формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд першої інстанції також зазначає, що протиправні дії обвинуваченого полягали у пособництві в підроблені водійського посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків. В той же час, у протиріччя формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд першої інстанції кваліфікує дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 358 КК України та призначає йому покарання в межах санкції даної норми, без зазначення виду його співучасті у кримінальному правопорушенні, передбаченої ч. 5 ст. 27 КК України.

Також, прокурор вказує на те, що у вступній частині вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року всі анкетні дані та відомості щодо особи обвинуваченого, окрім прізвища, ім`я та по батькові, зазначені не вірно та не відповідають даним, встановленим в ході досудового розслідування та викладеним в обвинувальному акті.

Окрім цього, прокурор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання, зокрема, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд мав застосувати вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань визначити йому остаточно покарання у виді штрафу в розмірі не більше, ніж однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме не більше ніж 17000 грн., натомість суд в порушення вказаних норм закону призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 17850 грн.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченого проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечував, оскільки вона не погіршує правове становище обвинуваченого і містить лише уточнюючий характер.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , а також на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ч. 1 ст. 370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. ст. 409, 411, 413 КПК України, підставами для зміни судового рішення невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 2 КК України встановлено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Ухвалюючи вирок, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, суд повинен вирішити, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений.

Однак, вищевказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані не повністю.

Так, згідно обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000196 ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, за ознаками пособництва в підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використанні завідомо підробленого документа.

В мотивувальній частині вироку при викладі формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним, суд першої інстанції також зазначає, що протиправні дії обвинуваченого виразились у пособництві в підроблені водійського посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків.

Проте, водночас, дії обвинуваченого кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, тобто, судом першої інстанції не було зазначено виду його співучасті у кримінальному правопорушенні, передбаченої ч. 5 ст. 27 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Аналогічних порушень було допущено судом першої інстанції і в резолютивній частині вироку, а саме, визнано ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто, без зазначення виду його співучасті у кримінальному правопорушенні, передбаченої ч. 5 ст. 27 КК України, що також протирічить формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Також, колегія суддів приходить до висновку про те, що серед порушень застосування закону України про кримінальну відповідальність, судом першої інстанції було невірно обрано міру покарання обвинуваченого.

Так, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього кодексу України.

При призначенні покарання відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно положень ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Санкція ч. 1 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який є безумовно більш суворим, ніж покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.

Тобто, виходячи із аналізу вище наведених норм, при призначенні ОСОБА_8 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, суд мав застосувати вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання покарань визначити йому остаточно покарання у виді штрафу в розмірі не більше, ніж однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме не більше ніж 17000 грн. Однак, суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 2 ст. 70 КК України, призначив ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 17850 грн.

Окрім неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, судом першої інстанції було допущено порушення норм кримінального процесуального законодавства України, зокрема, п. 4 ч. 2 ст. 374 КПК України, якою передбачено, що, у вступній частині вироку, окрім іншого зазначаються прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і ухвалення вироку», до відомостей про особу підсудного, які мають значення для справи і які належить зазначити у вступній частині вироку належить, зокрема, й такі: місце роботи чи навчання, громадянство, дані про непогашену і не зняту судимість тощо.

Органом досудового розслідування встановлено, що обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000196 є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом, офіційно працевлаштований в ТОВ «Дніпропласт» на посаді зварювальника, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, у вступній частині вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року всі анкетні дані та відомості щодо особи обвинуваченого, окрім прізвища, ім`я та по батькові, зазначені не вірно та не відповідають викладеним в обвинувальному акті.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального законодавства України, а також, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальністю мають бути усунуті.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 411, 413 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - змінити.

У вступній частині вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України правильно зазначити відомості щодо особи обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000196, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не є інвалідом, офіційно працевлаштований в ТОВ «Дніпропласт» на посаді зварювальника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.

В мотивувальній та резолютивній частині вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України зазначити, що дії ОСОБА_8 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та використання завідомо підробленого документа.

Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання біль суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму в розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4