Справа № 204/731/23
Провадження № 1-кс/204/335/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області майора юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст.436-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області майора юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст.436-2 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 10.06.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,3 ст. 436-2 КК України.

Приблизно в 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших формувань Російської Федерації нанесені інтенсивні обстріли по території України, а також ракетно-бомбові удари по аеродромах в АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 та інших військових об`єктах Збройних Сил України, зокрема військових частин Дніпропетровської області, а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 . Таким чином, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, 26 липня 2022 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, використовуючи власний мобільний телефон, у ході телефонної розмови з ОСОБА_7 висловлював своє виправдання збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації представників збройних формувань російської федерації та іррегулярних незаконних збройних формувань, які здійснюють збройну агресію проти України. Так, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, реалізуючи його, не відмовляючись від нього, бажаючи довести його до кінця та досягнути злочинну мету, 26 липня 2022 року, використовуючи власний мобільний телефон: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з номером абонента мобільного зв`язку НОМЕР_3 , знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , здійснив низку висловлювань, направлених на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України. Так, 26.07.2022 об 10 год. 16 хв. 23 сек. на мобільний телефон ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 , який користується номером абонента мобільного зв`язку НОМЕР_4 , та у ході телефонної розмови ОСОБА_5 на запитання ОСОБА_7 давав наступні відповіді та висловлював своє бачення щодо подій, які на даний час відбуваються та раніше відбувались на території України. Так, на запитання ОСОБА_7 «Ну Россия бомбит!» ОСОБА_5 стверджує про правильність збройної агресії Російської Федерації проти України, а саме висловлює: «Ну правильно! А как еще поступать со страной, которая продалась полностью американцам и американцы рулят все…всем основным в государстве». Крім того у ході бесіди ОСОБА_5 заперечує можливість того, що російські військові влучають по цивільним об`єктам, так ОСОБА_5 повідомляє своєму співрозмовнику «В твою хату снаряд не залетит, а если залетит, это будет украинский снаряд, но не русский, шоб ты понимал.» В подальшому під час розмови ОСОБА_5 називає сучасні події як подорожчання цін на продукти, початок війни у 2014 році в східних регіонах України, а також загальну суспільно-політичну ситуацію повномасштабне вторгенння Росії в Україну наслідком дій української, київської влади «ну, не надо было Донбасс загонять. Они же Донбасс загнали». «Ну вот киевские власти и загнали». А ты не знаешь, откуда первые… первые боевики с «Правого сектора» поехали на Донбасс людей убивать, а? Не знаешь, первые автобусы, откуда поехали? С «Майдана»! Как раз в феврале, у марте 14-го года. Поехали на Донбасс ставить Донбасс на колени. Також ОСОБА_5 у ході телефонної розмови повідомляє: «Поверь, туда войска ввёл Турчинов. Я тебе ещё раз говорю. Войска на Донбасс ввёл ОСОБА_8 . Ты меня понял?» чим покладає вину за війну на українську сторону, та з одночасним замовчуванням вини російської сторони, є ознакою виправдовування збройної агресії (війни) Росії проти України. Крім цього, ОСОБА_5 під час розмови відповідає ОСОБА_7 на його запитання щодо вторгнення Російської Федерації на територію України, словами наступного змісту «Чтобы НАТО отодвинуть к границам 97-го года», а також «а НАТО стоит уже в Харькове, уже в Очакове. У НАТы базы по всей Украине, чтоб ты понимал», на заперечення про те, що НАТО не вторгалось на територію Росії, ОСОБА_5 повідомляє: «И Украина в НАТО не вступала. А НАТО уже стоит у границ России. А Росии это не нужно. Вот она и делает демилитаризацию Украины, которая прогнулась под НАТО», чим наводить об`єктивні, з його погляду, причини збройної агресії Росії проти України, тобто виправдовує збройну агресію Росії проти України так званою демілітаризацією. В подальшому ОСОБА_5 висказує своє ставлення про вторгнення Російської Федерації до м. Донецьк (Україна), а саме «Россия в Донецк не вторгалась. Она признала республики ДНР и ЛНР», чим заперечує той факт, що Росія вторглась на Донеччину, в подальшому ОСОБА_5 обгрунтовує своє ставлення до подій наступними висловлюваннями: «Потому что Донецк это русский город. И Луганск тоже. Как, впрочем, и Днепропетровск, и Николаев, и. Херсон, и пол Украины, чтоб ты понимал», в подальшому ОСОБА_5 задає питання особі на ім`я ОСОБА_9 : «А ты знаешь, что Украину, когда создавали, её сляпали из половины России, ты не в курсе, нет», тобто висловлює твердження, переконання, їх обґрунтування про належність територій України Росії. Крім того ОСОБА_5 висловлює наступну думку щодо вторгнення Російської Федерації на територію України, так дана особа каже: «Имеют право полнейшее. Забрать русских, русских людей забрать себе в Россию, имеют полное право. И восстановить целостность, целостность своих территорий, которую, которую разорвали большевики в 1922-м году», чим висловлює думку, що Росія мала право (можливість, підстави, причини) вторгатись в Україну, щоб забрати «русских» людей, території собі. Вказані висловлювання відповідно до висновку експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 214 від 22.09.2022 за результатами проведеної судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, сукупно є виправдовуванням, визнанням правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України. Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, запереченні тимчасової окупації частини території України, кваліфікуються за ч. 1 ст. 436-2 КК України. Продовжуючи виконання своїх злочинних дій, діючи повторно та умисно, 20 серпня 2022 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, використовуючи власний мобільний телефон, ОСОБА_5 , здійснив висловлювання, що має характер виправдання збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації представників збройних формувань російської федерації та іррегулярних незаконних збройних формувань, які здійснюють збройну агресію проти України. Так, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел, направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України, реалізуючи його, не відмовляючись від нього, бажаючи довести його до кінця та досягнути злочинну мету, 20 серпня 2022 року, використовуючи власний мобільний телефон: IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з номером абонента мобільного зв`язку НОМЕР_3 , а також встановлений на нього мобільний додаток «YouTube», в якому він зареєстрований як користувач з іменем облікового запису « ОСОБА_10 », знаходячись за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_5 , здійснив під публікацією із назвою «Почему в УПЦ проигнорировали письмо из Москвы. 20.08.2022», висловлювання у формі публічно розміщеного коментаря, який за зовнішніми ознаками містить у собі зміст, спрямований на виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році. Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинені повторно, кваліфікуються за ч. 3 ст. 436-2 КК України. За сукупністю, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною, запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, запереченні тимчасової окупації частини території України, вчинені повторно, кваліфікуються за ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим 27.11.1997 Інгулецьким РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровської області, якому 29.09.2022 повідомлено про підозру за ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

30.09.2022 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 60 днів.

28.11.2022 ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 від 10.06.2022 до шести місяців тобто до 28.03.2023.

В той же день, ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 60 днів, який спливає 26.01.2023 року.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини, а саме:протоколом огляду від 29.09.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 29.09.2022 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 16.08.2022 року; висновком експерта ЗЕС ІСТЕ СБУ в УСБУ у Дніпропетровській області № 214 від 22.09.2022 року; протоколом обшуку від 29.09.2022 року; протоколом огляду облікового запису « ІНФОРМАЦІЯ_3 » сервісу відеохостингу «YouTube» від 25.11.2022 року.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Враховуючи викладене, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно продовжити у зв`язку наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України повинен бути застосований саме такий запобіжний захід, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти в до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний, одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбаченого п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Вказані ризики обґрунтовується наступним а, саме: підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується злочин, покарання за яке передбачено на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може змінити місце фактичного мешкання, виїхати за межі території України та переховуватися від органів досудового слідства та суду; підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується злочин, покарання за яке передбачено на строк від від п`яти до восьми років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується злочин, покарання за яке передбачено на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 має стійкі ідеологічні погляди та на теперішній час збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти України, у зв`язку з чим наявні обґрунтовані підстави вважати, що він, знаходячись на свободі, може в подальшому виправдовувати, визнавати правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечувати тимчасову окупацію частини території України, знищити раніше розміщені коментарі та листування. У зв`язку з викладеним, до підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Відповідно до ч. 3 ст. 184 КПК України Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. З огляду на викладене, з урахуванням вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, вбачається за необхідне визначити розмір застави для підозрюваного ОСОБА_5 у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, тобто у сумі 208 000, 00 грн. Крім того, у разі внесення застави, для належного виконання мети запобіжного заходу та забезпечення обов`язків підозрюваного, вбачається за необхідне покласти на ОСОБА_5 низку обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована (проживає) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від використання мережі інтернет, зокрема з метою використання соціальних мереж та здійснення спілкування у соціальних мережах чи поширення в них певних дописів чи коментарів; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну та державну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_5 слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного, а тому щодо останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з викладеним, слідчий звертається до суду із зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо, клопотання про продовження запобіжного заходу, просили застосувати домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходжу до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 28.11.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.01.2023 року, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2022 року продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 28.03.2023 року.

Прокурором, слідчим доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а саме у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років, а також у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, продовжити вчинювати кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Запобігти зазначеним ризикам можливо лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного до 60 діб. Судом не встановлено дієвих стримуючих чинників, які б забезпечили належну процесуальну поведінку підозрюваного, отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, про який просить підозрюваний та його захисник, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, суд вважає, залишити раніше визначений розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська 28 листопада 2022 року, а саме: заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 182, 183-187, 193-194,196-197,199 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Дніпропетровській області майора юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 3 ст.436-2 КК України задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 діб, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000102 від 10.06.2022 року, тобто до 25 березня 2023 року.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої у розмірі 198 480 гривень, вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 , строком до 25 березня 2023 року, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом.

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному проваджені;

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід з накладенням грошового стягнення в розмірі до двох розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1