Справа № 204/6313/22
Провадження № 1-в/204/1069/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника установи: ОСОБА_4

особа, відносно якої розглядається клопотання: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за поданням начальника Дніпровської УВП (№4) ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , на підставі ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
23 серпня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання подання начальника Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань № 4" ОСОБА_7 про застосування ст. 81 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» ОСОБА_8 подання підтримав та просив його задовольнити. В обґрунтування зазначив, що ОСОБА_5 засуджений 12.01.2022 року Дніпровським апеляційним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Павлоградстького міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 року більш суворим покаранням за цим вироком визначено покарання строком на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1,4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України частково приєднана не відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 року та остаточно призначено покарання 2 роки 8 місяців позбавлення волі. В місцях позбавлення волі засуджений перебуває з 26.03.2021 року. Під час тримання у ДУВП № 4 характеризував себе посередньо, стягнень не має. Має заохочення у виді подяки від 23.06.2022 року. Дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, правил внутрішнього розпорядку установи. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці становиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується про виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботу із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомлює. Під час індивідуальних бесід виражає щире каяття. При звільненні має бажання працевлаштуватися, або служити у ЗСУ. З рідними підтримує зв`язки шляхом отримання передач та посилок. Засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення та адміністрація Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» клопоче перед судом про застосування ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подання підтримав та просив його задовольнити. Вину у скоєному усвідомлює, щиро кається.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні подання, оскільки враховуючи що заохочення лише одне, вважає, що попередньо робити висновки про можливість застосування відповідної пільги передбаченої ст. 81 КК України. Таке рішення є передчасним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та звільнено від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2022 року Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , в частині призначеного покарання - скасовано. Ухвалено новий вирок, яким призначено ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2021 року, більш суворим покаранням за цим вироком, визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 року та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 8 місяців. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Початок строку відбування покарання 26 березня 2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення -це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці, добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

Таким чином, висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Щодо даних про особу, то ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1, 4 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно характеристики від 27 липня 2022 року, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 26 березня 2021 року. Під час тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» порушень вимог режиму не допускав, має одне заохочення. Працевлаштований підсобним робітником установи. До праці ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів, якими користується про виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботу із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомлює, кається. Згідно вироку суду майнового позову не має.

Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 має одне заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці.

Однак суд зазначає, що наявність заохочення та відсутність стягнень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 81 КК України, - умовно-дострокове звільнення, так як існує ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.

При цьому, окремо слід звернути увагу, на те що, відповідно до ч. 3 ст. 6 КВК України суспільно корисна праця засудженого є лише одним з основних засобів виправлення особи, встановлених державою, та направлених на процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості.

Згідно пункту 3 розділу другого Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань від 28 серпня 2018 року за № 2823/5 засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи із самообслуговування, благоустрою установи виконання покарань.

При цьому, ч. 2 ст. 9 КВК України передбачена відповідальність засуджених за невиконання ними своїх обов`язків, встановлених Законом.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, подяка йому була надана за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, тобто в обов`язкових заходах, передбачених Правилами внутрішнього розпорядку установи. Будь які заохочення з боку адміністрації установи за виявлену ініціативу з боку самого засудженого відсутні, що свідчить про відсутність такої ініціативи у засудженого.

Застосування до засуджених заходів заохочення має на меті виконання покладених на них обов`язків та додержання встановлених правил поведінки, передбачених КВК України та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Дані заохочення мають оцінюватись наряду з іншими показниками виправлення засудженого.

Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, а також дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення. Прийняте рішення відображається в індивідуальній програмі соціально-виховної роботи та доводиться до відома особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, під підпис.

Як вбачається з довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 , протягом 2022 року до нього було застосовано 1 заохочення. Вказане свідчить про те, що в інший час адміністрація установи виконання покарань приймала рішення щодо недоцільності застосування до засудженого ОСОБА_5 заходів заохочення у відповідності до ч. 8 ст. 131 КВК України.

З досліджених доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

Сам факт, що засуджений за час відбування покарання з 26 березня 2021 року має одне заохочення за сумлінне ставлення до праці не може свідчити, що він став на шлях виправлення, оскільки суд звертає увагу, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого відповідно до ст. 9 КВК України.

На думку суду, не зважаючи на наявність позитивної характеристики, термін покарання який відбув ОСОБА_5 є недостатнім, щоб суд міг дійти висновку про виправлення засудженого та можливість застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні поданням начальника Дніпровської УВП (№4) ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1