Справа № 183/8644/22
№ 1-кс/183/2196/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ізюського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань заявленого у кримінальному провадженні № 0000292 від 04.08.2022 року за підозрою,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 год Президент РФ (путін в.в.) оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год 10 хв, Збройними Силами Російської Федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та збройних сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після цього війська рф сухопутним шляхом проникли на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.

У результаті ведення агресивної війни з боку російської федерації проти України, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 01 березня та не пізніше 20 березня 2022 року збройними формуваннями РФ окуповано м. Балаклія Ізюмського району Харківської області зі встановленням контролю над життєдіяльністю вказаного населеного пункту.

В ході досудового розслідування встановлено, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області, а саме у с. Морозівка, на початку червня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором російською федерацією, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, а саме посаду т.зв. «помощника начальника отдела (с. Морозовка)».

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_4 з червня 2022 року, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, збирала списки та паспортні дані місцевих мешканців, надавала вказівки та розпорядження старшим вулиць, проводила збори місцевих мешканців.

В подальшому, з серпня 2022 року по 10.09.2022, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та свідомо, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на колабораційну діяльність з країною-агресором російською федерацією, добровільно зайняла посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території, а саме посаду т.зв. «начальника Савинского териториального отдела Изюмской ВГА» з місцем постійної роботи за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_4 з серпня 2022 року по 10.09.2022, точний день та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу здійснювала керівництво діяльності відділу, забезпечувала виконання покладених на відділ завдань, брала участь в нарадах керівників відділів окупаційної влади, забезпечувала оформлення документації стосовно прийому працівників при окупаційній владі, тим самим здійснювала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Ізюмського району Харківської області.

13 грудня 2022 року слідчим СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 та вручено їй.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюєтьсяу добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, створеної на тимчасово окупаційній території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Обгрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами : протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , вилученими в ході ОМП документами, іншими доказами у їх сукупності.

Таким чином, є підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 5 ст. 111-1 КК України тобто добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчихта адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу, згідно з п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої вбачається ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (п.1, ч.1, ст.177 КПК України).

Крім того достовірно відомо, що підозрювана співпрацювала з окупаційною владою, що може свідчити про можливість переховування від слідства та суду не тільки на території України, а й на території рф (п.1, ч.1, ст. 177 КПК України).

Також слід зазначити, що причетність ОСОБА_4 до інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зокрема показаннями свідків, остання перебуваючи на волі матиме можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до ст. ст. 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (п.3, ч.1, ст. 177 КПК України).

Враховуючи обставини інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення наявні підстави вважати, що ОСОБА_4 схильна до вчинення інших кримінальних правопорушень (п.5, ч.1, ст. 177 КПК України). У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, зважаючи на викладене орган досудового розслідування вважає, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно наявні.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, добровільно співпрацювала з окупаційною владою рф, вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням наявності вагомих доказів вчинення підозрюваною ОСОБА_4 тяжкого злочину, а також те, що вона може переховуватись від органу досудового розслідування, а тому запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вищевказаним ризикам та не буде сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні, необхідно обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На цих підставах заявник клопотання просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання. Пояснила, що вину свою повністю визнає. Під час окупації працювала директором будинку культури. Населений пункт в якому вона проживає був звільнений у вересні 2022 р., але ні куди не збиралась та не збирається тікати. Постійно проживає в с. Морозівка з 1998 р.. Одружена. Має важку онкологічну хворобу у зв`язку з чим перенесла дві операції та вимушена носити калоприймач. Просила відмовити у задоволенні клопотання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання. Пояснила, що ризики прокурором не доведені. Просила врахувати стан здоров`я підозрюваної та відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або за можливості застосувати нічний домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час розгляду клопотання встановлено, що СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000292 від 04.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 КПК України досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ст. 111-1 КК України, належить до підслідності слідчих органів безпеки.

Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

Керівник Харківської обласної прокуратури виніс постанову від 30.11.2022 р. про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

У цій постанові зазначено, що у провадженні слідчих слідчого відділу СБ України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000292 від 04.08.2022 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Разом з цим, фактична чисельність слідчого відділу УСБ України в Харківській області складає 25 слідчих, якими розслідується понад 4500 воєнних злочинів проти основ національної безпеки, що свідчить про велику завантаженість на одного слідчого вказаного органу досудового розслідування та вказує на об`єктивну неможливість здійснення ним досудового розслідування в умовах воєнного стану.

На цих підставах здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000292 від 04.08.2022 р. за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, було доручено іншому органу досудового розслідування СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про те, що зміна підслідності у даному кримінальному провадженні здійснена у відповідності до вимог ч. 5 ст. 36 КПК України, а отже досудове розслідування цього кримінального провадження здійснює належний орган досудового розслідування.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.111-1 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.12.2022 р. (а.с.4); протоколами допиту свідків від: 08.12.2022 р. (а.с. 13-14), 09.12.2022 р. (а.с. 15-16), 09.12.2022 р. (а.с. 17-18), 09.12.2022 р. (а.с. 19-20), 09.12.2022 р. (а.с. 21-22), 09.12.2022 р. (а.с. 23-24); 09.12.2022 р. (а.с. 25-26), 09.12.2022 р. (а.с. 27-28), 09.12.2022 р. (а.с. 29-32); повідомленням про підозру від 13.12.2022 р. (а.с.44-46); протоколом допиту підозрюваного від 13.12.2022 р. (а.с. 54-55).

Таким чином слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснила, що маються ризики, передбачені 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої..

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, прокурор посилався лише на тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винним у інкримінованому злочині.

На підтвердження наявності вказаного ризику, окрім усних пояснень, прокурором не надано жодного доказу.

Слідчий суддя вважає, що саме по собі тяжкість покарання не є беззаперечною підставою, яка доводить наявність вказаного ризику.

Окрім того слідчий суддя приймає до уваги те, що населений пункт, в якому мешкає підозрювана, був звільнений у вересні 2022 р.. З вересня 2022 р. по сьогоднішній день у підозрюваної був час та можливість для виїзду з місця проживання, в тому числі і за кордон, але цією можливістю вона не скористалась, що свідчить про відсутність у підозрюваної мети переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

На підтвердження існування цього ризику прокурором не надано жодного доказу.

В судовому засіданні захисник звертала увагу слідчого судді на те, що за час проведення досудового розслідування від свідків не надходило скарг щодо впливу на них з боку ОСОБА_4 .

Цю обставину в судовому засіданні підтвердила прокурор.

Таким чином існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Також прокурор наголошувала на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження існування цього ризику прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній ОСОБА_4 , у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, яка має онкологічне захворювання з приводу якого перенесла два оперативних втручання після яких вимушена користуватись калоприймачем; має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 де зареєстрована та проживає з січня 2003 р.; одружена; має матір, яка хворіє на онкологічну хворобу.

Таки чином слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 111-1 КК, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною ОСОБА_4 тяжкого злочину, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлені обставини, визначені статтею 178 КПК України, слідчий суддя, керуючись ч. 3 ст. 194 КПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу та про необхідність зобов`язання підозрюваної прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ізюського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявленого у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань заявленого у кримінальному провадженні № 0000292 від 04.08.2022 р., відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 22 грудня 2022 р. о 08 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_17 ОСОБА_18