УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2023 Справа №607/15806/22 Провадження №1-кп/607/1755/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні №0001436, дані про яке 18.09.2022внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верещаки Кременецького району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із незакінченою вищою освітою, студента 4 курсу ТНТУ ім.І.Пулюя, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2022 близько 19 год. 50 хв. водій ОСОБА_4 керував технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21134» р.н. НОМЕР_1 та рухався без пасажирів та вантажу лівою смугою руху по вул.Генерала М.Тарнавського, в напрямку вул.В.Великого.

Рухаючись у вказаному напрямку, зі швидкістю приблизно 43...45 км/год., водій ОСОБА_4 наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями (далі ПДР), однак горизонтальна дорожня розмітка на місці наїзду відсутня.

Під час руху водій ОСОБА_4 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5., 2.3. (б) ПДР, які зобов`язували його своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити, що попереду, праворуч від нього, у попутному напрямку, перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом зупинився автомобіль марки «Mercedes-Benz Sprinter», водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п.18.4 ПДР, вчасно не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля марки «ВАЗ 21134», р.н. НОМЕР_2 , не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, щоб переконатися, що на ньому немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух у зазначеному напрямку.

Унаслідок порушення вищевказаних пунктів правил, ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та поставив себе в такі умови, що, виїхавши на нерегульований пішохідний перехід, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину дороги справа - наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ 21134», р.н. НОМЕР_2 .

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини діафізу (тіла) лівої малогомілкової кістки, який належить до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень - п.п.2.1.1 (а, в), 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.18.4 Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 середнього ступеня тілесні ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також клопотав перед судом про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, посилаючись на те, що ним усунуто заподіяну шкоду, з потерпілою примирився.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 також просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України та закрити кримінальне провадження за його обвинуваченням, підтвердивши примирення з обвинуваченим, а також те, що останній усунув завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За правилами п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно вимог ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, згідно з положеннями ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пунктах 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України є нетяжким злочином.

В судовому засіданні встановлено, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 дійсно мало місце, містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і ОСОБА_4 винний в його вчиненні.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений ОСОБА_4 зрозумів наслідки закриття щодо нього кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, отже є особою, до якої можуть бути застосовані положення ст.46 КК України.

Виходячи з аналізу кримінального та кримінального процесуального законодавства, підставою для застосування ст.46 КК України є дотримання сукупності передбачених нею умов: особа вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин вперше; винний примирився з потерпілим; відшкодував завдані ним збитки або усунув заподіяну шкоду.

Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 439/397/17 (провадження N 13-66 кс18), що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст.46 КК України.

З огляду на викладене та враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, який не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, не є порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, усунув заподіяну шкоду, з потерпілою примирився, суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст.46 КК України для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою.

На підставі наведеного, клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, а кримінальне провадження відносно нього - закрити.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 284-286, 372, 376 КПК України, ст.ст.44, 46 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення необережного нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі статті 46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження №0001436, дані про яке 18.09.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.09.2022 у справі №607/12595/22 на автомобіль ВАЗ 21134 д.н.з. НОМЕР_3 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 .

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21134», намерний знак НОМЕР_3 , 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_4 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 належить ОСОБА_4 , який згідно постанови слідчого від 18.09.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001436 від 18.09.2022 зберігається на території спецмайданчика для утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області, за адресою: м.Тернопіль, вул.Бережанська, 44Б, після набрання ухвалою законної сили - повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових автотехнічних експертиз від 18.10.2022 №СЕ-19/120-22/9336-ІТ в розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 46 коп.; від 20.10.2022 №СЕ-19/120-22/9634-ІТ в розмірі 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн. 34 коп.; від 27.10.2022 №СЕ-19/120-22/9979-ІТ в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_1