ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2907/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/70/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 23 год 59 хв 13.04.2023 року.

Одночасно визначено підозрюваному заставу - 30 (тридцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень та у разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п.1,2,3,4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000469 від 14.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 на початку лютого 2023 року, точного часу та дати не встановлено, придбав у невстановленому досудовим розслідуванням місці корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ, що в сукупності є бойовим припасом.

ОСОБА_8 не вжив передбачених законодавством заходів щодо повідомлення відповідних державних органів про отриманий бойовий припас, а також заходів спрямованих на здачу цього бойового припасу до органів поліції. Здобувши вказаний бойовий припас, в ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на незаконне носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 зберігав корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ при собі, не маючи передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 14.02.2023 року, у період часу із 19 години 13 хвилини по 19 годину 22 хвилину, під час проведення огляду місця події за адресою: м. Тернопіль по вул. Поліська, 6 у ОСОБА_8 було виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати РГД-5 та запал УЗРГМ, що в сукупності є бойовим припасом.

14.02.2023 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення та 15.02.2023 року йому повідомлено про підозру за ч.1 ст.263 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту по місцю його проживання.

Апелянт вказує, що обставини, які б в своїй сукупності доводили наявність ризиків, в ухвалі не наведені і не підтверджені доказами (матеріалами клопотання).

Вважає, що посилання в ухвалі на те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є лише припущеннями, які об`єктивними даними не підтверджені.

На думку апелянта ризик впливу на свідків є недоведеним, оскільки відсутні дані про намір підозрюваного впливати на учасників кримінального провадження.

Зазначає, що свідками у даному кримінальному провадженні є працівники поліції, які затримували ОСОБА_8 та брали участь у процесуальних діях, тому підозрюваний не може на них впливати.

Стверджує, що слідчим суддею не зазначено, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, а тому даний ризик також не доведений.

Наголошує на тому, що суд не може аргументувати необхідність застосування тримання під вартою до підозрюваного лише тяжкістю злочину без належного обґрунтування існування ризиків.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 обраний необґрунтовано, а застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту може забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та оголошеними в судовому засіданні доказами.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, слідчий суддя належним чином вмотивував своє рішення про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтував наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Слідчий суддя також врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , особу підозрюваного, який неодноразово судимий, взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів суспільства, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість застосувати до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - є вірним.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Окрім того, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України, врахувавши обставини правопорушення, вік підозрюваного, його майновий та сімейний стан, те, що він обґрунтовано підозрюється, в тому числі у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, правомірно визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави - 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, що в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який достатньою мірою, у разі внесення застави, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність ухвали слідчого судді, є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст.177, 178, 183 КПК України, є обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Судді