У х в а л а

16 грудня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, -

в с т а н о в и в:

На розгляді Підволочиського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000391 від 17 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Під час проведення судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , покликаючись на те, що метою продовження застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Як зазначає прокурор, підставами продовження застосованого щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 311, ч. 2 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджуються наявністю зазначених ризиків.

На думку прокурора, враховуючи слабку міцність соціальних зв`язків в суспільстві, є ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк до 12 років.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні є те, що частина свідків та інші обвинувачені йому відомі. Водночас, ОСОБА_5 , як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків та обвинувачених з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Прокурор зазначає, що є ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей насамперед інформацію, яка перебуває у дистанційному доступі у мережі Інтернет, що може негативно вплинути на хід судового розгляду у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст. 2 КПК України, оскільки органом досудового розслідування проведено ряд слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та встановлено, що злочинна діяльність злочинної групи здійснювалася конспіративно та із використанням мережі Інтернет.

Крім цього, як зазначає прокурор, ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що він був засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду від 16.06.2004 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 11 років позбавлення волі з кофіскацією майна, звільнений по відбуттю покарання 09.04.2014 року, отже, ОСОБА_5 є особою яка має не зняту та не погашену судимість, а тому є схильним до вчинення кримінальних правопорушень і може продовжити займатися злочинною діяльністю та вчиняти інші злочини.

Прокурор вказує на те, що заявлені ризики не зменшились, а тому виправдовують подальше тримання ОСОБА_5 під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, оскільки, не буде можливості запобігти його спілкуванню з іншими співучасниками злочину та свідками, вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджанню знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечили.

Заслухавши прокурора, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

В рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду 19.04.2022 року ОСОБА_5 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.06.2022 року, без визначення розміру застави; ухвалами Підволочиського районного суду ОСОБА_5 неодноразово продовжувався строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, востаннє 08.11.2022 року до 07.01.2023 року без визначення розміру застави.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 12 років, а відтак може уникати кримінального переслідування; не має постійного місця праці; може незаконно впливати на інших обвинувачених та свідків, які ще не допитані судом, шляхом фізичного чи психологічного тиску.

Оцінюючи тяжкість вчинених злочинів, які інкримінується обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпечності злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком понад три роки, крім виняткових випадків.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який має не зняту та не погашену судимість, та тяжкості інкримінованих йому діянь, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим згідно з п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи підстави зазначені вище згідно зі ст. 177 КПК України та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, його майновий стан, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовуючи практику Європейського суду з прав людини у рішеннях у справах «Смирнов проти Росії», «Харченко проти України», та враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 07.01.2023 року, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 369-372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 14 лютого 2023 року 23 год 59 хв, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у цьому кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Підволочиський районний суд Тернопільської області до Тернопільського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9