Справа № 299/1797/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/6/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2022 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000129, внесеному 30.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України про накладення арешту на майно: автомобіль марки "Мерседес Бенц" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021 є ОСОБА_7 .

З матеріалів судового провадження убачається, що 01 грудня 2022 року, до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000129, внесеному 30.03.2021 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України. Відповідно до клопотання, 29.03.2021 до відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про те, що на КПП «Дякове», під час проведення поглибленої перевірки т/з марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є гр. України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець м. Чернівці, працівниками митного посту «Дякове» у салоні автомобіля у прихованому вигляді виявлено буси жовто-оранжевого кольору зовні схожі на бурштин вагою 11 кг, та камені жовто-оранжевого кольору зовні схожі на бурштин вагою 2,90 кг, які ОСОБА_8 незаконно зберігав та перевозив без передбачених дозвільних документів. У період з 00 години 51 хвилини по 02 годину 14 хвилин 30 березня 2021року, слідчим відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУПН в Закарпатській області ОСОБА_6 , у присутності понятих, було проведено огляд місця події, під час якого було вилучено автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, що за адресою м. Виноградів, вул. Миру, 57, а також у ході проведення огляду місця події було вилучено буси жовто-оранжевого кольору зовні схожі на бурштин, вагою 11 кілограм та каміння жовто-оранжевого кольору зовні схоже на бурштин вагою 2,90 кілограм, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області. У клопотанні також вказується на те, що постановою слідчого від 30.03.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021, автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, буси жовто-оранжевого кольору зовні схожі на бурштин вагою 11 кілограм та каміння жовто-оранжевого кольору зовні схоже на бурштин вагою 2,90 кілограм - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021 підтверджено, що власником автомобіля марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Ухвалою Виноградівського районного суду у справі №299/1797/21 від 31.03.2021 року накладено арешт на вилучене майно а саме: автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, буси жовто-оранжевого кольору зовні схожі на бурштин вагою 11 кілограм, каміння жовто-оранжевого кольору зовні схоже на бурштин вагою 2,90 кілограм, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021. Слідчий у клопотанні також зазначає, що ухвалою Виноградівського районного суду від 01.06.2021 скасовано арешт на автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору і такий повернуто на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 10 квітня 2021 року слідчим винесено постанову про призначення судово-гемологічної експертизи до Київського НДЕКЦ. Відтак згідно з висновком експерта від 28.03.2022, встановлено, що надане на дослідження каміння відносяться до бурштину (дорогоцінного каміння органогенного утворення), серед яких частина (вміст одного спецпакету) відноситься до бурштину, що не піддавався обробці (сировина), а вміст 3-х інших спец пакетів до бурштину в декоративних елементах. Загальна ринкова вартість бурштину в сировині станом на 30.03.2021 могла становити 92 813,38 грн, а вартість бурштину в декоративних елементах станом на 30.03.2021 могла становити 260 444,30 грн, що є значними розмірами. Відтак, 01.12.2022, прокурором ОСОБА_5 винесено постанову про перекваліфікацію кримінального провадження з ч. 1 ст.240-1 КК України на ч. 2 ст. 240-1 КК України. Окрім того, слідчий зазначає, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів, задля унеможливлення розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти його зникненню, втраті або пошкодженню. Враховуючи вищевикладене, а також з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021, є ОСОБА_7 .

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що всупереч імперативним вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна (автомобіля). Так, на переконання слідчого судді, слідчим не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя доходить висновку, що в задоволенні клопотання про арешт автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу необхідно відмовити. На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні. З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя, всупереч вимогам закону не взяв до уваги те, що відсутність арешту майна перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. При цьому, зазначає, що арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України. Так, апелянт звертає увагу на те, що автомобіль марки «Мерседес Бенз» д. н. з. НОМЕР_1 білого кольору був спеціально пристосований для прихованого перевезення бурштину, оскільки вилучений бурштин був виявлений та вилучений з прихованого відсіку, який виготовлений не заводським способом, тобто зазначений автомобіль підпадає під ознаки майна третьої особи, яке було пристосовано та використано як засіб вчинення кримінального правопорушення та таке підлягає спеціальній конфіскації. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання про арешт майна задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вищевказаних осіб береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило; в апеляційній скарзі ставиться питання про її розгляд у порядку письмового провадження.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Мерседес Бенз», д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 є ОСОБА_7 , слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить висновку про те, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ч. ч. 3, 5 ст. 132, ст. ст. 170-173 КПК України, дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку фактичним обставинам, викладеним у клопотанні та дійшов вірного висновку про те, що у клопотанні не зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

При цьому, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про те, що слідчим у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо наставання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт транспортного засобу, у тому числі не надано і будь-яких доказів щодо ризиків приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, про арешт якого порушується питання.

Поряд із цим, дослідивши та перевіривши зміст клопотання та матеріали, долучені до нього, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання не містить виклад обставин на підтвердження того, що майно, яке за твердженням органу досудового розслідування належить арештувати, відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, є об`єктом кримінально протиправних дій, або набуто кримінально протиправним шляхом.

Тому, апеляційний суд вважає, що посилання органу досудового розслідування на те, що арешт майна є необхідним з метою забезпечення спеціальної конфіскації, наведено без належного обґрунтування співвідношення вимог кримінального процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, що в свою чергу ставить під сумнів і доводи слідчого про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію.

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить і про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність арешту вищевказаного майна перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, як такі, що не свідчать про необхідність накладення арешту на майно, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що автомобіль марки «Мерседес Бенз» д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, був спеціально пристосований для прихованого перевезення бурштину, оскільки вилучений бурштин був виявлений та вилучений з прихованого відсіку, який виготовлений не заводським способом, тобто зазначений автомобіль підпадає під ознаки майна третьої особи, яке було пристосовано та використано як засіб вчинення кримінального правопорушення і таке підлягає спеціальній конфіскації.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно, а відтак і клопотання про необхідність накладення арешту на майно є необґрунтованим, таким, що не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону та фактичними обставинами, на підставі яких слідчий за погодженням із прокурором вніс таке клопотання.

При цьому, колегія суддів вважає, що слідчим суддею вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Приймаючи рішення апеляційний суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що ухвалою Виноградівського районного суду від 01.06.2021 скасовано арешт на автомобіль марки "Мерседес Бенз" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору і такий повернуто на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , що слідчий, окрім посилання на проведену судово-гемологічну експертизу та перекваліфікацію кримінального провадження з ч. 1 ст.240-1 КК України на ч. 2 ст. 240-1 КК України, не зазначається про виникнення нових обставин та підстав, які б призводили до висновку про необхідність накладення арешту на майно.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно автомобіль марки «Мерседес Бенз», д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору та свідоцтво про його реєстрацію, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що слідчий та прокурор, не з`явившись на розгляд клопотання та апеляційної скарги, позбавили себе можливості довести обґрунтованість доводів як клопотання, так і апеляційної скарги, що у свою чергу свідчить про їхнє самоусунення від виконання покладених на них кримінальним процесуальним законом обов`язків, а саме, у даному випадку, на доведення фактів та обставин і надання доказів у їх підтвердження, на які вони посилаються як на підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000129, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України про накладення арешту на майно: автомобіль марки "Мерседес Бенц" д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії № НОМЕР_2 від 25.02.2021 є ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: