УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 344/20573/21

провадження № 51-1726ск23

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 16 січня 2023 року і

встановила:

вироком Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, зареєстрованого та фактично проживаючого ня за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого 25 травня

2021 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 грн, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

24 вересня 2021 покарання у виді штрафу замінено на 240 годин громадських робіт; покарання не відбуто, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання:

за ч.2 ст.307 КК України - позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією майна;

за ч.3 ст.307 КК України - позбавлення волі на строк дев`ять років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.05.2021 та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 10 днів з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2021 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави на відшкодування судових витрат - 6178,32 грн. Вирішено питання речових доказів.

Відповідно до обставин, установлених місцевим судом та детально наведених у вказаному вироку, ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив нові умисні злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин за наступних обставин.

При невстановлених обставинах ОСОБА_5 , діючи умисно та незаконно, в порушення вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбав великий розмір особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон) та особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс, які зберігав при собі з метою подальшого збуту.

26 жовтня 2021 року близько 12 год 20 хв працівниками Управління боротьби з наркозлочинністю в Івано-Франківській області ДБН Національної поліції України, під час несення служби по вул. Максимовича, 8 в м. Івано-Франківську, поруч із відділенням «Нова Пошта» №1, зупинено ОСОБА_5 . Згідно статті 34 Закону України «Про Національну поліцію» працівниками поліції проведено поверхневу перевірку ОСОБА_5 , під час якої в наплічному рюкзаку останнього виявлено поліетиленовий пакет із невідомою рослинною речовиною, а в картонній коробці з логотипом «Нова Пошта» невідомий ізоляційний згорток. Під час поверхневої перевірки ОСОБА_5 повідомив, що в нього при собі знаходяться заборонені психотропні речовини та наркотичний засіб.

Цього ж дня в період часу з 14 год до 14 год 55 хв по вул. Максимовича, 8 в

м. Івано-Франківську під час проведення працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області огляду місця події, ОСОБА_5 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечного наркотичного засобу та особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, із картонної коробки з логотипом «Нова Пошта» добровільно видав згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою чорного кольору, в якому знаходився поліетиленовий пакетик із порошкоподібною речовиною, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/11951-НЗПРАП від 11.11.2021 містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон) в кількості 4,036 грама, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 відноситься до великих розмірів.

Також, ОСОБА_5 із свого наплічного рюкзака, добровільно видав працівникам поліції:

- поліетиленовий пакет із речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/11726-НЗПРАП від 27.10.2021 містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс в кількості 77,9418 грама;

- десять полімерних пакетиків із речовиною рослинного походження, з них вісім було обмотано ізоляційною стрічкою синього кольору; згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/11954-НЗПРАП від 15.11.2020 у десяти полімерних пакетиках міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальна кількість якого становить 8,092 грама;

- пластиковий подрібнювач, в якому знаходилась речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/11950-НЗПРАП від 10.11.2021 містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс в кількості 0,3671 грама.

У сукупності ОСОБА_5 під час проведеного огляду місця події добровільно видав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс в кількості 86,4009 грама.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за ч. 1

ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, при невстановлених обставинах, діючи умисно та незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», придбав особливо великий розмір особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), які зберігав при собі з метою подальшого збуту.

26 жовтня 2021 року в період часу з 14 год. до 14 год. 55 хв. по

вул. Максимовича, 8 в м. Івано-Франківську, під час проведення працівниками поліції слідчо-оперативної групи Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області огляду місця події, ОСОБА_5 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням та зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, із свого наплічного рюкзака добровільно видав працівникам поліції чотири поліетиленові пакетики із порошкоподібною речовиною, які згідно висновку експерта № СЕ-19/109-21/11953-НЗПРАП від 11.11.2021 містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP

(1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), в загальній кількості 52,285 грама, що відповідно до наказу МОЗ № 188 від 01.08.2000 відноситься до особливо великих розмірів.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 29 березня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Не погодившись із ухваленими щодо нього судовими рішеннями захисник засудженого ОСОБА_4 звернувся із касаційною скаргою.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій, захисник ОСОБА_4 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить змінити ухвалені судові рішення в частині призначеного строку покарання, оскільки суди першої та апеляційної інстанції безпідставно не застосували положення ст. 69 КК України. На його думку, суд першої інстанції, призначаючи покарання, не врахував такі обставини, що пом`якшують покарання, як: визнання вини у вчиненні інкримінованих злочинів, щире каяття та молодий вік засудженого.

Мотиви Суду

Колегія суддів, перевіривши вимоги касаційної скарги, які по суті аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.

Щодо доводів захисника про незастосування попередніми судами ст. 69 КК України, то Суд зазначає, що ч. 1 цієї норми надає повноваження суду у виключних випадках перейти до більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції закону за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення». Таке формулювання означає, що застосування ст. 69 КК України можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним у законі: по-перше, можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 та/або ч. 2 ст. 66 КК України, і, по-друге, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Таких обставин у цьому кримінальному провадженні суди не встановили і захисник у касаційній скарзі не наводить.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Під час призначення ОСОБА_5 покарання місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення є тяжким злочином (ч. 2 ст. 307 КК України), особливо тяжким злочином (ч. 3 ст. 307 КК України), дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий, неодружений, на утриманні осіб не має, вчинив інкриміновані злочини через декілька місяців після його засудження за ст. 309 КК України, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність та сталу злочинну поведінку.

Суд врахував як пом`якшуючу покарання обставину щире каяття.

Зваживши зазначене, суд обґрунтовано прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції від суспільства, та призначив йому покарання в межах санкцій статей кримінального закону за якими він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, а остаточне на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 16 січня 2023 року, враховуючи всі обставини справи, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 й залишив рішення місцевого суду без змін.

Окрім того висновував, що визнання обвинуваченим своєї вини та його молодий вік не мають вирішального значення для призначення покарання із застосуванням ст. 69, 69-1 КК України.

Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам

ст. ст. 370, 419 КПК України, є законними, вмотивованими та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій у частині вибору виду та розміру покарання.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а отже підстав вважати, що воно є несправедливим внаслідок суворості, як на цьому наполягає захисник, а також підстав для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого при постановленні оскаржуваних судових рішень колегією суддів не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Ураховуючи викладене і керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Івано-Франківського міського суду від

12 жовтня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від

16 січня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3