Справа №591/222/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/256/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 перевіривши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2023 року, задоволено скаргу підозрюваного ОСОБА_4 щодо скасування постанов слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області від 28.02.2022 та 27.05.2022 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001666 від 23 травня 2020 року.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23.03.2023 щодо скасування постанов слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області від 28.02.2022 та 27.05.2022 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001666 від 23.05.2020, та постановити нову ухвалу, якою відмовити підозрюваному ОСОБА_4 у скасуванні постанов слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області від 28.02.2022 та 27.05.2022 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001666 від 23.05.2020.

Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 , приходжу до висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора з таких підстав.

Так, стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В кримінальному провадженні його загальні засади, визначені частиною 1 статті 7 КПК, застосовуються у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК).

За ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011.

Водночас забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачене п. 8ч. 2 ст. 129 Конституції України, стосується гарантованого права на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті. Зазначений конституційний припис надає законодавцю певну свободу розсуду: або передбачити можливість апеляційного оскарження будь-якого рішення, що його ухвалює суд у процесі розгляду справи, але не вирішує її по суті, або встановити обмеження чи заборону на оскарження в апеляційному порядку окремих процесуальних судових рішень, якими справа не вирішується по суті (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2020 року № 5-р/2020).

Відповідно до частини 3 статті 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК.

В розумінні положень статей 307, 309 КПК, ухвала слідчого судді про скасування постанови слідчого про зупинення досудового розслідування, не підлягає апеляційному оскарженню.

Приписи ст. 9 КПК, яка розкриває принцип законності кримінального провадження, визначають в частині 6, що загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 ст. 7 цього Кодексу, застосовуються коли його положення не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК). Її зміст розкрито у ст. 24 КПК, згідно з частиною 1 якої, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, зокрема, суду, слідчого судді в порядку, передбаченому КПК.

Апеляційний суд зазначає, що в даному судовому провадженні слідчий суддя прийняв рішення у відповідності до передбачених кримінальним процесуальним законом норм, а саме ч. 4 ст. 280, ч. 2 ст. 282 КПК, положення яких недвозначно вирішують питання щодо можливості оскарження рішень слідчого, дізнавача або прокурора про зупинення досудового розслідування, а приписи статей 307, 309 цього Кодексу стосовно можливості оскарження рішень слідчих суддів за результатами розгляду таких скарг.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

За таких обставин, коли встановлено, що апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора слід відмовити.

Така ж позиція була висловлена і в постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 16 липня 2021 року справа № 761/13048/21 провадження № 51-3449ск21.

Що стосується доводів прокурора в його апеляційній скарзі, що право доступу до суду не може бути обмеженим, то апеляційний суд зазначає таке.

За правовою позицією Конституційного Суду України (рішення №3-рп/2015 від 08 квітня 2015 року), згідно з Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим. У разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права. Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені законодавцем в змісті статей 307, 309, 392 КПК.

Аналіз кримінального процесуального закону свідчить про імперативний метод правового регулювання, де загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, за рівності його учасників перед законом і судом, а не рівності між собою. Диспозитивність як засада кримінального провадження обмежена вільним використанням своїх прав у межах та спосіб, передбачені КПК.

За таких обставин, наявність визначених у законі обмежень щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 392, 399, 426 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 23 березня 2023 року, повернути прокурору ОСОБА_6 , як особі, що її подала.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати апелянту разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_2