УХВАЛА

Справа № 636/4470/21

Провадження 1-кп/621/77/23

06 лютого 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження

№ 000017 від 06.01.2021 стосовно

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Чугуїв Харківської області, є громадянкою України, має середню освіту, розлучена, не працює, є інвалідом ІІ групи, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Барнаул Російської Федерації, є громадянином України, має вищу освіту, розлучений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Генічеськ Херсонської області, є громадянкою України, має неповну середню освіту, не одружена, не працює, не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судима,

обвинуваченої у злочині, передбаченому частиною 3 статті 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зміївського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000017 від 06.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України.

24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації, в зв`язку з чим Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому неодноразово продовжений.

Автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до положень ч.3 ст.31 КПК України, для розгляду матеріалів кримінального провадження визначено колегіальний склад суду: головуючого - суддю ОСОБА_9 , суддів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

На час судового засідання головуючий суддя ОСОБА_12 знаходиться у щорічній відпустці.

Відповідно до ч.10 статті 615 КПК України щодо особливого режиму кримінального провадження в умовах воєнного стану, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Згідно пункту 5 Листа Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», у разі неможливості у визначений КПК України строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою ст.35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

В зв`язку з перебуванням головуючого судді зі складу колегії ОСОБА_13 у щорічній відпустці та неможливістю проведення судового розгляду, суддя ОСОБА_14 розглядає клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_15 , К. Ситнику та ОСОБА_16 . Клімкіній одноособово.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_17 , в обґрунтування якого зазначив, що судовий розгляд кримінального провадження триває та не може бути закінчений в межах строку тримання обвинувачених під вартою, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які полягають у можливості обвинувачених переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати. Вказав, що інший більш м`який запобіжний захід не може забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та просив задовольнити клопотання, а наявність умов воєнного стану є самостійною обставиною, що підсилює раніше встановлені ризики.

ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_18 заперечували проти задоволення клопотання прокурора та у свою чергу заявили клопотання про зменшення розміру застави. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зменшення розміру застави посилались на відсутність ризиків передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та необґрунтованість доводів прокурора, крім того, просили врахувати те, що ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров`я та не може перебувати в умовах слідчого ізолятору, а визначений розмір застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 грн. 00 к., є занадто великою сумою для нього та його сім`ї матері пенсіонерки та сестри.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши доводи клопотання та матеріали справи, суд зазначає наступне:

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Кримінального процесуального кодексу України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 09 липня 2021 року відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 118 950 грн., який в подальшому було продовжено ухвалою Зміївського районного суду Харківської області на строк до 11 лютого 2023 року, включно, з визначенням застави у розмірі 198 480 грн.

На момент постановлення ухвали судовий розгляд кримінального провадження не завершено, свідки не допитані. Завершити судовий розгляд кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу не видається за можливе.

При цьому, така обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

На думку суду, ризики переховування від органів досудового розслідування або суду, знищення чи спотворення будь-якого з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого чи свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Суд також приймає до уваги роз`яснення Верховного Суду, який у своєму Листі № 1/0/2-22 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» вказав, що слідчим суддям (суду) необхідно зважати на обставини воєнного стану, що введений в Україні з 24.02.2022 року в зв`язку з агресією Російської Федерації, та вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, суд до уваги не приймає.

Щодо посилань сторони захисту на неможливість ОСОБА_5 перебувати в умовах СІЗО за станом здоров`я, суд вважає їх не обґрунтованими та не підтвердженими будь-яким об`єктивними даними.

За таких обставин, продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини і положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника щодо зменшення розміру застави, суд зазначає наступне.

У відповідності частини 2 статті 331, частини 4 статті 199 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до вимог статті 183 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до вимог статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, суд з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінального процесуального кодексу України. При цьому вважаю, що застава в 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 здатна забезпечити виконання обвинуваченими, які обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на них обов`язків.

Згідно пункту 3 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України - у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Визначений розмір є мінімальною передбаченою межею визначеною для категорії злочину яка ставиться у вину обвинуваченим та в повній мірі узгоджується з вимогами частинами 4 та 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України та у разі її внесення буде справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та вагомим стримуючим засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченим. З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 захисту про зменшення розміру застави задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 183, пункту 2 частини 5 статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, суд з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне визначити обвинуваченим розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн 00 коп., який є достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, та у разі внесення застави покласти на обвинувачених обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 314-317, 177, 181 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 квітня 2023 року, включно.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн 00 коп., яка може бути внесена протягом строку тримання під вартою.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з під варти та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - відмовити.

Відкласти судовий розгляд справи та призначити судове засідання об 11:00 годині 28 лютого 2023 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Текст ухвали складено 06.02.2023

Суддя ОСОБА_14