Справа № 183/593/23
№ 1-кп/183/974/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені 03.11.2022 року до ЄРДР за № 0000742 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, на посаді солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу батальйону резерву військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20.09.2022 року № 246 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_3 , що був призваний за мобілізацією, призначено на посаду солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу батальйону резерву військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу.

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05.30 години 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан до 21 листопада 2022 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022 передбачено, що з 05.30 години, в Україні продовжено дію воєнного стану строком на 90 діб - до 19 лютого 2023 року.

14 жовтня 2022 року ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 . Про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

07 грудня 2022 року ОСОБА_3 самостійно прибув до Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, за адресою: вул. Феодосіївська, 2, м. Дніпро.

Таким чином, 14 жовтня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), в умовах воєнного стану та незаконно перебував поза її межами до 07 грудня 2022 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, внесеного 03.11.2022 року до ЄРДР за № 0000742

(а.п. 19);

- копія акту службового розслідування, відповідно до якого в ході проведення службового розслідування встановлено факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_3 від 24.10.2022 року та відсутність його на службі без поважних причин тривалістю більше десяти діб

(а.п. 20-24);

- копії документів щодо проходження ОСОБА_3 військової служби

(а.п. 25-28, 50-55);

- з`явлення із зізнанням ОСОБА_3 в якому останній зазначив, що самовільно залишив військову частину, кається

(а.п. 45).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини або місця служби, вчинені в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставинами, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, вважає рецидив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення з зізнанням.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовець, учасник бойових дій, активно сприяв розкриттю злочину, бажає продовжувати службу.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті). За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 1 рік

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 в тому ж порядку та в той же строк після отримання ним копії вироку.

Суддя ОСОБА_1