КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 20 жовтня 2022 року Дніпровський районний суд м. Києва задовольнив клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ; звільнив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.08.2018 року за № 0001398 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 376, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 376-1 КК України; ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження № 0001398 від 06.08.2018 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України, - закрив.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, встановивши, що інкриміновані ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України, вчинені в період часу 28.03.2011 або 07.04.2011 року, при цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_8 не зупинявся та не переривався, суд дійшов висновку, що строк притягнення його до кримінальної відповідальності, закінчився, та встановлені підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року скасувати, прийняти нове рішення, яким, відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт, посилається на те, що зазначена ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною без дослідження обставин кримінального провадження, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Як зазначає апелянт, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки давності, визначені цією статтею, при цьому, звільнити від кримінальної відповідальності можливо лише особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Прийняття судом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності констатує факт вчинення особою кримінального правопорушення, за який її було звільнено, тобто суд повинен встановити, що особа вчинила саме кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Натомість, як звертає увагу прокурор, судом не встановлено достатньо доказів, які б свідчили про вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак, на думку апелянта, суд не може задовольнити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, судом не досліджено жодного доказу у справі та не допитано обвинуваченого ОСОБА_8 .

Також, при винесенні оскаржуваної ухвали, суд, як вважає апелянт, не врахував того факту, що всупереч ч. 2 ст. 288 КПК України, не з`ясовано думку усіх потерпілих щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, та не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Зважаючи на це, апелянт вважає, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого та його захисника, які частково підтримали доводи апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, зокрема підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами, передбаченими п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як прямо передбачено п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, та десять років, - у разі вчинення тяжкого злочину.

Матеріалами судового провадження, наданими суду апеляційної інстанції встановлено, що за обвинувальним актом, який було направлено до суду першої інстанції, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376 КК України, яке відноситься до нетяжких злочинів та було вчинено 23.03.2011 та 07.04.2011, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 376-1 КК України, яке відноситься до тяжких злочинів та було вчинено у той же час 23.03.2011 та 07.04.2011.

Виходячи з наведених даних, строк давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень закінчився після 07 квітня, відповідно 2016 року (за ч. 2 ст. 376 КК) та 2021 року (за ч. 2 ст. 376-1 КК).

На підставі вищенаведеного захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття цій підставі кримінального провадження, яке підтримав обвинувачений ОСОБА_8 та просив його задовольнити.

Таким чином, заслухавши думку учасників кримінального провадження з приводу зазначеного клопотання та перевіривши наявність підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність законних підстав для закриття кримінального провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що оскаржуванаухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною без дослідження обставин кримінального провадження, внаслідок чого підлягає скасуванню, то вони не можуть бути визнані такими, що заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються, як на нормах матеріального, так і процесуального права.

При цьому, визнаючи доводи апеляційної скарги прокурора безпідставними, колегія суддів звертає увагу на правові висновки, наведені в постанові Верховного Суду від 25 лютого 2021 року у праві № 192/3301/16-к (провадження № 51-3094 км 20), в якій прямо зазначено про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов'язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже, як зазначив Верховний Суд у зазначеній вище постанові, системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов'язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Отже, встановлені під час апеляційного розгляду обставини, дозволяють стверджувати про те, що посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не встановлено достатньо доказів, які б свідчили про вчинення особою кримінального правопорушення, а також на те, що судом взагалі не досліджено жодного доказу по справі та не допитано обвинуваченого ОСОБА_8 , а тому суд, як вважає прокурор, не міг задовольнити клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, слід визнати безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються наведеними вище нормами законодавства та висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Верховного Суду, які, відповідно до вимог ч. 5 та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у зв'язку зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 49 КК України, є законним та обґрунтованим, а тому підстави, передбачені законом для його скасування, як про це просить апелянт, відсутні.

За таких обставин, за наслідками розгляду поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає необхідним прийняти рішення, яким ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 376 та ч. 2 ст. 376-1 КК України у зв'язку із закінченням строків давностіта закриття кримінального провадження залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу Офісу генерального прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року, відповідно до якої суд задовольнив клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та звільнив ОСОБА_13 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 376 та ч. 2 ст. 376-1 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 06.08.2018 року за № 0001398 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України, закрив, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 757/40360/20-к

Номер провадження : 11-кп/824/1293/2022

Категорія: ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_14

Доповідач - суддя ОСОБА_1