Справа № 516/315/22
Провадження № 1-кп/516/24/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 рокум.Теплодар

Теплодарський міський суд Одеської області

в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Теплодар Одеської області в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000212 від 28.11.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Синельникове Дніпропетровської області,

громадянина України, із професійно-технічною освітою, проживаючого за

місцем реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, неодруженого,

військовослужбовця військової служби за мобілізацією, номера обслуги 1

піхотного відділення 3 піхотного взводу 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 ,

сержанта,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,-

у с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 за № 6, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, старшого солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду номера обслуги 1 піхотного відділення 3 піхотного взводу 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно з Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено, востаннє з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 12 серпня 2022 року № 573/2022.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Будучи військовослужбовцем військової служби та проходячи військову службу у зазначеній посаді, сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту, ст.ст. 1-4 Дисципланіраного статуту Збройних Сил України. зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності і витримки,, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інший людей, поводитись із гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності і територіальної цілісності України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослубовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Лейтенант ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді командира 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , являвся начальником за посадою та військовим званням для сержанта ОСОБА_5 ,, перебуваючи на посаді номера обслуги 1 піхотного відділення 3 піхотного взводу 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

У відповідності до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Разом з цим, сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, порядок віддання та виконання наказів та відповідальність за невиконання наказів начальника, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 28.10.2022 року, близько 10 годин 30 хвилин, перебуваючи у базовому таборі 3 піхотного взводу 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , який на той час дислокувався поблизу АДРЕСА_2 , командиром 9 піхотної роти військової частини лейтенантом ОСОБА_8 доведено сержанту ОСОБА_5 бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 24.10.2022 за № 10 та віддано усний наказ щодо висування до лісосмуги в районі с. Трифонівка Бериславського району Херсонської області, з метою зайняття оборонних позицій та утримання оборони до окремого розпорядження.

Отримавши вказані накази, в цей же час та місці, сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, з мотивів боягузтва та слабкодухості, відкрито відмовився виконати накази начальників, а саме: усний наказ командира 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 , а також бойовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 24.10.2022 за № 10 щодо висування до лісосмуги в районі с. Трифонівка Бериславського району Херсонської області, з метою зайняття оборонних позицій та утримання оборони до окремого розпорядження, про що відкрито заявив своєму прямому начальнику командиру 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_8 , та, як наслідок не виконав вказані накази, хоча об`єктивно повинен був і міг їх виконати.

При цьому, внаслідок відмови виконати бойові накази начальників та їх невиконання, особовий склад 9 піхотної роти військової частини НОМЕР_1 виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії рф без участі старшого сержанта ОСОБА_5 , що призвело до зниження боєздатності підрозділа.

Діями обвинуваченого ОСОБА_5 , вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування 30.11.2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до умов якої обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

В угоді про визнання винуватості сторони узгодили вид та міру покарання обвинуваченому із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, оскільки обвинувачений приймає безпосередньо участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, шляхом відсічі збройної агресії з боку рф проти України, у подальшому бажає проходити військову службу та захищати суверенітет та територіальну цілісність України, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

З урахуванням викладеного сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст. ст. 53, 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 402 КК України, а саме призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 9 000 (дев`яти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 000 (сто п`ятдесят три тисячі) гривень.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, які підтримали укладену між ними угоду про визнання винуватості та заявили клопотання про її затвердження судом, суд приходить до висновку, що вказана угода відповідає положенням ст. 469 КПК України. Угода укладена стосовно кримінального правопорушення, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до тяжкого злочину, шкода завдана державним інтересам, сторонам зрозумілі положення ст. 394 та ст. 424 КПК України та обмеження у зв`язку із затвердженням вказаної угоди на досягнутих в ній умовах.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови цієї угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права та інтереси сторін, або інших осіб, відсутні підстави вважати, що обвинувачений не виконає взяті на себе зобов`язання.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ст. 370, ч.2 ст. 373, ст. 374, ст. 474, ст. 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.11.2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000212 від 28.11.2022 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити визначене угодою покарання у вигляді штрафу в розмірі дев`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 000 (сто п`ятдесят три тисячі) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому змінити, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання, у зв`язку з засудженням до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Теплодарський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку видати сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1