Справа № 204/5922/22
Провадження № 1-в/204/984/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представників установи ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2014 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В заяві, до якої додано висновок комісії лікарів-психіатрів №731 від 04.08.2022 року, зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами з жовтня 2020 року психічний стан хворого ОСОБА_6 покращився і залишається з вересня 2021 року, характеризується спокійною, упорядкованою поведінкою, відсутністю коливань афекту, агресивних та ауто агресивних тенденцій, галюцинаторних розглядів. Маячні ідеї особливого призначення, величі, багатства, буденних відносин на адресу потерпілого не актуальні, спрямовані в минуле. З березня 2022 року висловлював формальний жаль з приводу скоєного. Формально погоджувався з наявністю у себе психіатричного захворювання. Сформувались настанови на прийом лікування під наглядом лікаря-психіатра у майбутньому. За таким станом у теперішній час за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та реабілітаційних заходів може бути переданий до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
В судовому засіданні представник установи підтримав вказану заяву, просив задовольнити, посилаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів №731 від 04.08.2022 року.
Особа відносно якої розглядається заява - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що висновок комісії лікарів підтримує.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала заяву про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 і просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , оскільки покращення психічного стану пацієнта не є тривалим.

Вислухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що заява представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 5 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.
У відповідності до ч.2 ст.514 КПК України, Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.
Згідно ч.3 ст.514 КПК України, розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2014 року, відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, а саме: ч.1 ст.115 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. ОСОБА_6 знаходиться на лікуванні в Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю МОЗ України» з 29.10.2014 року по теперішній час. Діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг.
В обґрунтування необхідності зміни ОСОБА_6 виду примусових заходів медичного характеру у висновку комісії лікарів-психіатрів №731 від 04.08.2022 року зазначено, що внаслідок медикаментозної терапії у поєднанні з реабілітаційними заходами психічний стан пацієнта ОСОБА_6 з жовтня 2020 року покращився і залишається стабільним з вересня 2021 року та характеризується спокійною, упорядкованою поведінкою, відсутністю коливань афекту, агресивних та ауто агресивних тенденцій, галюцинаторних розглядів. Маячні ідеї особливого призначення, величі, багатства, буденних відносин на адресу потерпілого не актуальні, спрямовані в минуле. З березня 2022 року висловлював формальний жаль з приводу скоєного. Формально погоджувався з наявністю у себе психіатричного захворювання. Сформувались настанови на прийом лікування під наглядом лікаря-психіатра у майбутньому. У теперішній час за своїм психічним станом особливої небезпеки для оточуючих не становить, застосування примусових заходів медичного характеру в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом не потребує. Для подальшого застосування примусових заходів медичного характеру та реабілітаційних заходів може бути переданий до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом
Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно п.24 вказаного висновку комісії лікарів-психіатрів №731 від 04.08.2022 року, в психічному стані пацієнта ОСОБА_6 відзначались малопродуктивність контаку, розірваність мислення, внаслідок чого було неможливо зібрати достовірні анамнестичні відомості, оцінити інтелектуально-мнестичні здібності (наявність порушень і ступень їх вираженості). Висловлював маячні ідеї свого особливого призначення, багатства, величі, був емоційно неадекватним, психомоторно розгальмованим. Критики до свого психічного стану не мав. Відмічалося безсоння, неспроможність до адекватного спілкування з оточуючими хворими і медперсоналом, схильність до безглуздих вчинків, проявів агресії. В подальшому на фоні лікування стан дещо покращився, став доступнішим контакту, більш впорядкованим у поведінці, але не зважаючи на лікування, в листопаді-грудні 2017 року та в січні, березні 2018 року у хворого виникали стани гострого галюцинозу, психомоторного збудження з афектом злості, неадекватною, безглуздою поведінкою. Стійко зберігались маячні ідеї свого особливого призначення, величі, багатства побутових відносин на адресу потерпілого. На тлі лікування маячні ідеї величі, багатства, свого особливого призначення, побутових відносин на адресу потерпілого з лютого 2020 року втратили актуальність, набули характеру відривчастих монотонних стверджень, не впливали на поведінку хворого. З жовтня 2020 року поведінка набула більш упорядкованого характеру, поведінкові розлади нівелювались. З вересня 2021 року в психічному стані пацієнта зберігається досягнуте покращення: відсутні коливання афекту, агресивні та аутоагресивні тенденції, поведінка носить упорядкований характер. Непродуктивна гіперактивність, мовно-рухова розгальмованість не поновлювалась. Маячні ідеї особливого призначення, величі, багатства, побутових відносин на адресу потерпілого були неактуальні, спрямовані в минуле, не впливали на поведінку пацієнта. Говорив: «мені здавалось, що він навмисно провокував та погано ставився до мене. Але зараз розумію, що це не так». На першому плані була виражена дефіцитарна симптоматика негативно-особистісного змісту з втратою психічної активності, малопродуктивністю мислення. Морально-етичні настанови пацієнта були порушені. Легковажно ставився до зловживання психоактивними речовинами, неодноразового перебування в психлікарні, в тому числі й на ПЗМХ у минулому. Стійких терапевтичних настанов на соціально прийнятний спосіб життя у майбутньому не висловлював. Усвідомлення хворобливості свого психічного стану було неповне. Надалі, з січня 2022 року, психічний стан пацієнта залишався стабільним і був без погіршення: були відсутні коливання афекту, агресивні та аутоагресивні тенденції, омани сприйняття. Поведінка носила упорядкований характер, маячні ідей величі, багатства, свого особливого призначення, побутових відносин на адресу потерпілого були неактуальні, спрямовані в минуле. З березня 2022 року висловлював формальний жаль з приводу скоєного, формально погоджувався з наявністю у себе психічного захворювання. Сформувались настанови на прийом лікування під наглядом лікаря-психіатра у майбутньому.
При цьому, слід зазначити, що згідно вказаного висновку №731 від 04.08.2022 року не можливо встановити, з якого саме часу стан пацієнта ОСОБА_6 залишається стабільним, оскільки в пункті 24 вказаного висновку зазначено, що «…з січня 2022 року, психічний стан пацієнта залишався стабільним і був без погіршення…», а в пункті 27 даного висновку зазначено, що «…психічний стан пацієнта залишається стабільним з вересня 2021 року…».
Також, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2022 року продовжено застосування примусового заходу медичного характеру, призначених ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2014 року, відносно ОСОБА_6 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Ухвала не оскаржувалася та набрала законної сили. Тобто, згідно вказаної ухвали суду, станом на 24 травня 2022 року ОСОБА_6 за своїм психічним станом зумовлював збереження особливої небезпеки для оточуючих та потребував продовження лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Слід зазначити, що згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №119 від 07 лютого 2022 року, на підставі якого було постановлено вищевказану ухвалу суду про продовження лікування пацієнта ОСОБА_6 , в психічному стані хворого ОСОБА_6 станом на 07.02.2022 року зберігається досягнуте покращення: відсутні коливання афекту, агресивні та аутоагресивні тенденції, поведінка носить, упорядкований характер. Непродуктивна гіперактивність, мовно-рухова розгальмованість не поновлювалась. Маячні ідеї особливого призначення, величі, багатства носять характер відривчастих монотонних тверджень, не впливають на поведінку хворого, скеровуються ним у минуле. На першому плані виражена дефіцитарна симптоматика негативно-особливого змісту з втратою психічної активності, малопродуктивністю мислення. Морально-етичні настанови хворого порушені. Легковажно ставиться до зловживання психоактивними речовинами, неодноразового перебування в тому числі й на ПЗМХ у минулому. Стійких терапевтичних настанов на соціально прийнятний спосіб життя у майбутньому не висловлює. Усвідомлення хворобливості свого психічного стану неповне. Необхідність прийому підтримуючого лікування не усвідомлює. Викладене свідчить про неповне усунення усіх фактів суспільної небезпеки хворого для оточуючих.
Враховуючи викладені обставини, суд робить висновок, що незважаючи на те, що психічний стан здоров`я ОСОБА_6 хоча і покращився та набув стабільності, однак лише з березня 2022 року висловлював формальний жаль з приводу скоєного, формально погоджувався з наявністю у себе психічного захворювання, сформувались настанови на прийом лікування під наглядом лікаря-психіатра у майбутньому, що свідчить про те, що таке покращення не є тривалим і не може свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, а тому слід відмовити у задоволенні заяви Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст.369-372, ст.ст.512, 514 КПК України, ст.19,22 Закону України «Про психіатричну допомогу» в редакції від 10.06.2018 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви представника Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» про зміну примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1