ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/596/23 Справа № 204/3371/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000068, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покровськ, Донецької області, громадянки України, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючої в цивільному шлюбі, маючої повну середню освіту, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Покровськ, Донецької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23 червня 2014 року Красноармійським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді дев`яти років позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року звільнено умовно-достроково від відбування покарання на 1 рік 5 місяців 10 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, та призначено їй покарання у виді п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 71 КК України, та призначено йому остаточне покарання у виді шести років шести місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у тому, що у невстановлених в ході досудового розслідування осіб за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та проміжку часу виник злочинний умисел, спрямований на збір відомостей про об`єкти цивільної та військової інфраструктури, з метою подальшого використання отриманих даних для вчинення умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У не встановлені органом досудового розслідування дату та час, але не пізніше ніж з середини листопада 2021 року, громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають спільним побутом, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, діючи зі спільним умислом на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з ідеологічних і корисливих мотивів добровільно погодились надавати відповідні поради та вказівки, чим сприяли здійсненню зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, про що домовились заздалегідь, тобто до початку виконання зазначених дій.

З цією метою, приблизно у середині листопада 2021 року (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), до ОСОБА_7 , котра перебувала у м. Покровськ Донецької області, за допомогою месенджера «Viber», зареєстрованого на її номер телефону НОМЕР_1 , з номеру телефону НОМЕР_2 вийшов на зв`язок чоловік, який назвався на ім`я ОСОБА_11 (імовірні анкетні дані: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), котрий повідомив, що перебуває у м. Донецьк, а у подальшому повідомив, що є так званим «військовослужбовцем» підрозділів «Донецької народної республіки». Зазначений чоловік запропонував ОСОБА_7 за грошову допомогу надавати йому інформацію про певні будівлі, об`єкти та установи, що розміщені у м. Покровськ Донецької області. Повідомивши про таку пропозицію своєму співмешканцю ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_7 проживає спільним побутом, вони спільно погодились на неї, чим заздалегідь, тобто до початку вчинення будь-яких дій, домовились про спільне виконання кримінального правопорушення.

Виконуючи ролі пособників, ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , домовилась із чоловіком який назвався ОСОБА_13 , про спосіб зв`язку - месенджер «Viber», зареєстрований на його номер НОМЕР_2 , а також про спосіб передачі грошової винагороди, яку залишали у пачках з-під цигарок невстановлені особи у дворі будинку АДРЕСА_2 .

У подальшому, у не встановлений органом досудового розслідування час, але після вищевказаної домовленості, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, його розташування на місцевості, транспортні засоби, що використовуються його співробітниками, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та їх фотографування, а також подальшу передачу даної зібраної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Viber», зареєстрованого на його номер НОМЕР_2 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Далі, 24 грудня 2021 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про залізничний вокзал, зокрема про розклад руху поїздів, камери зберігання, розташування камер відео спостереження, а також пішохідний міст через колії для переходу між платформами і його слабкі місця у конструкції, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та їх фотографування, а також подальшу передачу даної зібраної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Viber», зареєстрованого на його номер НОМЕР_2 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У подальшому, 15 січня 2022 року, чоловік на ім`я ОСОБА_11 повідомив ОСОБА_7 про новий спосіб зв`язку для передачі інформації, за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 та її номер телефону НОМЕР_1 .

Далі, 23 січня 2022 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , щодо збору інформації про автомобільний міст через залізничні шляхи, розташований на вулиці Шосейній м. Покровськ, слабкі місця у його конструкції, ОСОБА_7 , не маючи змоги виконати поставлене завдання особисто, діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, доручила його виконання ОСОБА_6 , котрий виконав його у повному обсязі шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та фотографування.

Далі, того ж дня, ОСОБА_7 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, здійснила передачу зібраної ОСОБА_6 інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

У подальшому, 31 січня 2022 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про військовий шпиталь, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: розташування на його території камер відео спостереження, військової техніки, вертолітного майданчику, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та їх фотографування, а також подальшу передачу даної зібраної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Далі, 06 лютого 2022 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про автомобільний міст через залізничні шляхи, розташований на вулиці Захисників України м. Покровськ, слабкі місця у його конструкції, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та їх фотографування, а також подальшу передачу даної зібраної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Далі, 16 лютого 2022 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , який є представником іноземної держави, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про електричну підстанцію, розміщену поблизу автомобільного моста через залізничні шляхи на вулиці Шосейній м. Покровськ, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та її фотографування, а також подальшу передачу даної зібраної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Надалі, 17 лютого 2022 року, на виконання вказівки чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи умисно, з ідеологічних та корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у м. Покровськ Донецької області, здійснили збір інформації про аеропорт м. Покровськ, який розташований у с. Гришине Покровського району Донецької області, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та фотографування злітно-посадкової смуги та її стану, а також подальшу передачу даної інформації чоловіку на ім`я ОСОБА_11 за допомогою месенджеру «Telegram», зареєстрованого на його номер НОМЕР_3 , з усвідомленням того, що вказаною особою зазначені відомості можуть бути використані для вчинення дій спрямованих на зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

За виконання вказаних завдань ОСОБА_7 та ОСОБА_6 отримали грошову винагороду на загальну суму 1000 гривень готівкою, яку залишали у пачках з-під цигарок невстановлені в ході досудового розслідування особи у дворі будинку АДРЕСА_2 , а також на особисту банківську картку НОМЕР_4 ОСОБА_7 , відкриту у АТ «Ощадбанк», шляхом грошових переказів від невстановлених в ході досудового розслідування осіб, на загальну суму 5600 гривень.

10 березня 2022 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було затримано працівниками СБУ внаслідок чого їх протиправну діяльність було припинено.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які виразились у пособництві вчиненню умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфіковано за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю її вини, за відсутністю в її діях складу злочину.

В обґрунтування вказує на відсутність доказів які б підтверджували наявність у ОСОБА_7 прямого умислу на вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України, як і наявність кваліфікуючої ознаки за попередньою змовою групою осіб. Вказує, що судом не було зазначено, як саме нібито передані дані могли змінити межі території або державного кордону України.

Окрім цього вказує, що відповідно до протоколу огляду мобільного телефону, то на ньому міститься приватна переписка ОСОБА_7 , що в свою чергу є істотним порушення прав і основоположних свобод учинення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості звернення до слідчого судді з метою отримання тимчасового доступу до мобільного телефону з метою огляду переписки.

Також зазначає, що в ході слідчого експерименту слідчий задає уточнюючі запитання, звідки можна зробити висновок, що підозрювані не самостійно розповідають про обставини вчинення злочину, а лише відповідають на запитання слідчого, що фактично є допитом особи.

Таким чином, захисник вважає, що протокол огляду мобільного телефону та протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є недопустимими доказами.

- захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з недоведеністю його вини, за відсутністю в його діях складу злочину.

В обґрунтування захисник посилається на ті ж самі обставини, які викладені в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 .

Вказує на відсутність доказів які б підтверджували наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вчинення дій з метою зміни меж території або державного кордону України, як і наявність кваліфікуючої ознаки за попередньою змовою групою осіб. Вказує, що судом не було зазначено, як саме нібито передані дані могли змінити межі території або державного кордону України.

Окрім цього вказує, що відповідно до протоколу огляду мобільного телефону, то на ньому міститься приватна переписка ОСОБА_6 , що в свою чергу є істотним порушення прав і основоположних свобод учинення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу. Проте в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості звернення до слідчого судді з метою отримання тимчасового доступу до мобільного телефону з метою огляду переписки.

Також зазначає, що в ході слідчого експерименту слідчий задає уточнюючі запитання, звідки можна зробити висновок, що підозрювані не самостійно розповідають про обставини вчинення злочину, а лише відповідають на запитання слідчого, що фактично є допитом особи.

Таким чином, захисник вважає, що протокол огляду мобільного телефону та протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , є недопустимими доказами.

Заслухавши обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їхнього захисника, - адвоката ОСОБА_5 , які кожен окремо та разом підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який проти апеляції захисника заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів які б підтверджували наявність у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умислу на вчинення інкримінованих дій, колегія суддів вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження, виходячи з наступного.

Так, відповідно до дослідженого судом першої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2022 року, ОСОБА_7 пояснила, що вона робила фото та відеознімки адміністративних та стратегічних будівель та проставляла геолокацію, які відправляла чоловіку на ім`я ОСОБА_11 в месенджері «Телеграм» та отримувала за це винагороду. Чоловік на ім`я ОСОБА_11 сам їй говорив про необхідність фото та відеозйомки вказаних об`єктів.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2022 року, ОСОБА_6 пояснив, що він разом зі ОСОБА_14 знімали відео адміністративних та стратегічних будівель задля передачі в ДНР, а також чоловіку на ім`я ОСОБА_11 в месенджері «Телеграм» та отримували за це винагороду. Зв`язок з ОСОБА_13 був лише через ОСОБА_14 .

Судом першої інстанції також було досліджено протоколом огляду від 11 березня 2022 року за участю ОСОБА_7 , предметом огляду був мобільний телефон «Самсунг Галакси А22» імеі - НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 . В ході огляду переписки між ОСОБА_7 та абонентом « ОСОБА_15 ». В ході огляду мессенджеру «Вайбер» було зроблено 42 скріншоти з перепискою (серед переписки маються фотознімки, які були відправлені ОСОБА_7 абоненту «ОСОБА_15»). Далі, в ході огляду було здійснено вхід до мессенджеру «Телеграмм», де встановлено переписку ОСОБА_7 з абонентом « ОСОБА_16 ». В ході огляду переписки між вказаними двома абонентами в мессенджері «Телеграмм» було зроблено 181 скріншоти з перепискою (серед переписки маються фотознімки та відеозаписи, які були відправлені ОСОБА_7 абоненту «ОСОБА_16». В ході огляду встановлено, що номер телефону абонента «ОСОБА_16» НОМЕР_3 . Номер телефону «ОСОБА_15» НОМЕР_2 .

Відповідно до змісту переписки з наведеними вище абонентами, ОСОБА_7 надавалися вказівки щодо методів та алгоритмів дій під час фотографуванні тих чи інших об`єктів.

Окрім цього, в додатку до протоколу огляду від 11 березня 2022 року, відображена переписка між абонентом ОСОБА_17 та абонентами «ОСОБА_16» та «ОСОБА_15», фотоматеріалами щодо розташування будівель та споруд з проставленими геолокаціями.

Отже, відповідно до досліджених судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження встановлено, що в середині листопада 2021 року, за допомогою месенджера «Viber», до ОСОБА_17 на зв`язок вийшов військовослужбовць підрозділів «Донецької народної республіки», який запропонував їй за грошову допомогу надавати йому інформацію про певні будівлі, об`єкти та установи, що розміщені у м. Покровськ Донецької області. В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримували відносини та співпрацювали з цим чоловіком за допомогою месенджерів, а саме з листопада 2021 року по 10 березня 2022 року, коли останніх було затримано працівниками СБУ.

При цьому, на протязі цього часу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснили встановлених шість фактів збору інформації на території м. Покровськ Донецької області та також подальшу передачу даної інформації за допомогою месенджерів представнику «ДНР».

Серед об`єктів, про які збирали інформацію ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та передавали представнику «ДНР», були, зокрема: Управління соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області, його розташування на місцевості, транспортні засоби, що використовуються його співробітниками; залізничний вокзал, розклад руху поїздів, камери зберігання, розташування камер відео спостереження, а також пішохідний міст через колії для переходу між платформами і його слабкі місця у конструкції; військовий шпиталь, розташування на його території камер відео спостереження, військової техніки, вертолітного майданчику; автомобільний міст через залізничні шляхи, слабкі місця у його конструкції; електричну підстанцію, розміщену поблизу автомобільного моста через залізничні шляхи; аеропорт м. Покровськ, шляхом особистого безпосереднього виходу на місцевість та фотографування злітно-посадкової смуги та її стану.

Слід зазначити, що одним із основних завдань учасників терористичної організації «ДНР», є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, утримування захопленої частини території Донецької області під своїм контролем, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України шляхом застосування зброї, вчинення обстрілів, вибухів, підпалів та інших дій, що створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, характеризується виною у вигляді прямого умислу. При цьому для першої форми цього злочину характерною є також наявність спеціальної мети - змінити межі території (державного кордону) України.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , як до початку введення, так під час дії на всій території України воєнного стану у зв`язку із повномасштабним вторгненням в Україну Російських регулярних військ, будучи громадянинами України, уродженцями та мешканцями м. Покровська Донецької області та будучи обізнаними про розташування адміністративних будівель та стратегічних об`єктів на території міста Покровська, вчиняли дії з посібництва представнику «ДНР», шляхом фотографування та відеозйомки цих об`єктів з подальшою передачею цієї інформації представнику «ДНР».

Факти фотографування та відеозйомки адміністративних будівель та стратегічних об`єктів на території міста Покровська та передача цих даних представнику «ДНР» мали не поодинокий та випадковий характер, а останні вчиняли ці дії виключно за вказівками представника «ДНР» за грошове винагородження, що свідчить про обізнаність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про усвідомлення своїх дії в тій частині, що дана інформація потрапляє до іншої сторони конфлікту, яка їх використає з метою зміни межі території (державного кордону) України.

Отже, із зазначених досліджених у суді першої інстанції доказів, які покладені в основу вироку, чітко видно, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 фотографували та здійснювали відеозйомку об`єктів стратегічного значення, отримували вказівки щодо методів та алгоритмів дій під час фотографуванні тих чи інших об`єктів, і передавали дані фотографії абонентам, які перебувають на конфліктній стороні, в тому числі «ДНР», того не заперечували і самі обвинувачені.

А отже, наведені у вироку суду докази підтверджують, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 достеменно усвідомлювали та розуміли, що їх дії направлені на пособництво зміні меж території та державного кордону України та на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, доводи сторони захисту про відсутність умислу у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вчинення інкримінованих їм дій, спростовуються вищенаведеним.

Ставити під сумнів наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Що стосується посилання захисника на те, що огляд мобільного телефону ОСОБА_7 був проведений без отримання тимчасового доступу з метою огляду переписки, то вони також не є слушними.

Так, відповідно протоколу огляду від 11 березня 2022 року, за участю ОСОБА_7 та її адвоката ОСОБА_5 було оглянуто мобільний телефон «Самсунг Галакси А22» імеі - НОМЕР_5 , НОМЕР_6 з сім карткою НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_7 .

Частиною 2 статті 264 КПК України передбачено, що не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до змісту цього протоколу, вхід до меню мобільного телефону пін-кодом не захищений, тобто для його огляду не потрібно долати систему логічного захисту, а отже, огляд даного мобільного телефону був проведений у відповідності до вимог наведений вище статті. При цьому, усім учасникам слідчої дії були роз`яснені їхні права на обов`язки, та жодних зауважень або обмежень власником мобільного телефону, не надходило.

Таким чином, визнавати протокол огляду мобільного телефону ОСОБА_7 від 11 березня 2022 року, недопустимим доказом, з наведений в апеляційній скарзі захисника мотивів, колегія суддів не вбачає.

Зауваження захисника щодо фактичного допиту обвинувачених під час проведення слідчого експерименту не відповідають дійсності, оскільки як слідує з відеозапису даної слідчої дії, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 особисто розповідали про обставини інкримінованого їм кримінального правопорушення та відтворювали події, які відбувалися під час вчинення інкримінованого злочину. При цьому слідчий експеримент не передбачає виключно встановлення механічної послідовності дій, а передбачає в тому числі і спілкування між учасниками слідчої дії для встановлення певних обставин, які не повинні розцінюватися як допит.

Окрім цього, проведення даної слідчої дії здійснювалось безпосередньо за участі обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного окремо, та їхнього захисника, та які не виказували незгоди із методами проведення слідчої дії, а також не зазначали про здійснення будь-якого тиску на обвинуваченого з боку працівників поліції.

Таким чином, досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази є належними та допустимими, оцінені судом в їх сукупності з точки зору їх достатності і взаємозв`язку, які підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, а саме у пособництві вчиненню умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Підстав вважати висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотно порушують вимоги кримінального процесуального закону, як на це вказує сторона захисту в апеляційній скарзі, не встановлено.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, його правова кваліфікація, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в повному обсязі в судовому засіданні усіх доказах в їх сукупності, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості. Рішення прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року).

Вирок суду першої інстанції належним чином мотивований та обґрунтований, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та за своїм змістом відповідає вимогам ст. ст. 370, 374 КПК України.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційних скарг захисника ОСОБА_5 відсутні, оскільки, враховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а висновки у судовому рішенні прямо випливають з аргументації, є чіткими, не допускають неоднозначного трактування, а тому, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, і вважає необхідним у задоволенні апеляційної скарги захисника відмовити.

Призначаючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог ст. ст. 50, 65 КК України та врахував особи винних, зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме вчинення правопорушення задля особистого збагачення шляхом співпраці з іноземними агентами задля порушення суверенітету та територіальної цілісності України, особу обвинуваченої ОСОБА_7 , раніше не судимої, маючої на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не працевлаштованої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, окрім наведеного вище врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, на утриманні нікого не має, не працевлаштований, має не зняту та не погашену судимість, в період умовно-дострокового звільнення вчинив нове кримінальне правопорушення.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , судом не встановлено. Як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнав рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді у вигляді позбавлення волі, строком наближеним до мінімального, встановленого санкціює ч. 2 ст. 110 КК України.

Такий вид і розмір покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинувачених положень ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не знаходить.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З огляду на вище разом наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000068, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 110 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4