ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 Справа №607/5850/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 28 січня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Устечко Кременецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, з середньою - спеціальною освітою, працюючого водієм таксі ПП «Таксі Пілот», зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2023 року близько 21.30 год обвинувачений ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 з одним пасажиром в салоні, рухався лівою смугою руху по дамбі «Тернопільського ставу» у напрямку до проспекту Ст.Бандери в м.Тернополі, зі швидкістю 70 км/год в межах населеного пункту, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (далі - ПДР України)

Рухаючись у вказаному напрямку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходупозначеного дорожніми знаками 5.93.1 та 5.93.2 ПДР України, і дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України, який розташований навпроти церкви «Воздвиження Чесного Хреста» в м. Тернополі, обвинувачений ОСОБА_3 не був достатньо уважний, не стежив належно за дорожньою обстановкою, чим порушив вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрози безпеці дорожнього руху та загрожувати життю або здоров`ю громадян.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок порушення вимог п. 12.4 ПДР України, не зміг зупинити керований ним транспортний засіб перед ним, хоча мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, при умові руху автомобіля із швидкістю не більше 50 км/год, та виїхав на нього, в результаті чого допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_5 , який в цей час перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу, в темпі бігу справа - наліво відносно руху автомобіля «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав відкриту черепно мозкову травму у виді перелому кісток склепіння і основи черепа, забою головного мозку, перелому правої виличної кістки, садна і синця на тілі забиття м`яких тканин лобово тім`яної ділянки справа, закритої травми грудної клітки у виді переломів 3, 4, 5, 6, 7-го лівих ребер, тіла 3-го грудного хребця, лівого поперечного відростка 4-го грудного хребця, забиття тканин обох легень, двобічного гідротораксу, забиття м`яких тканин задньої поверхні грудної клітки, які були небезпечними для життя у момент заподіянні і за цією ознакою належать до тяжких тілесних ушкоджень - п.п. 2.1.1 /а/, 2.1.2 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.4 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що 28 січня 2023 року, близько 21.00 год він керував технічно - справним автомобілем марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , із пасажиром у салоні, крайньою лівою смугою руху з масиву «Дружба» по дамбі «Тернопільського ставу» в м.Тернополі, у напрямку до центру міста, із швидкістю 70 км./год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який не освітлювався, що знаходиться навпроти церкви «Воздвиження Чесного Хреста» в м. Тернополі, він не зменшив швидкість руху, не зупинився перед ним, та не помітивши пішохода, який переходив проїжджу частину дороги справа - наліво відносно руху його автомобіля, виїхав на перехід та скоїв наїзд передньою правою частиною автомобіля на ОСОБА_5 . Після цього він зупинив керований ним транспортний засіб та побіг до потерпілого ОСОБА_5 , який лежав на проїжджій частині дороги. В подальшому люди, які перебували на місці ДТП викликали працівників поліції та швидку медичну допомогу. Вважає, що при призначенні покарання слід врахувати його повне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків, за виключенням страхового відшкодування, а тому просить суворо його не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходів та утримання сімї.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що претензій до обвинуваченого немає, шкода йому повністю відшкодована, крім суми страхового платежу, що підлягає виплаті страховою компанією, просить суд призначити обвинуваченому мінімальну міру покарання передбачену санкцією статті обвинувачення, звільнивши від відбування покарання з випробуванням без позбавлення права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, стан здоров`я, наявності у нього на утриманні двох неповнолітніх дітей, відношення до вчиненого, негативної оцінки своїх дій, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, відшкодування завданого збитку потерпілому, а також думку потерпілого, який немає майнових претензій до обвинуваченого, просить ОСОБА_3 суворо не карати, не позбавляти волі та права керування транспортними засобами. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

При цьому суд при призначенні додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами враховує те, що керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу і утримання сім`ї обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції частини статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Окрім цього, з врахуванням обставин вчинення правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе застосувати ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Також суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 у період дії іспитового строку на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні 31 січня 2023 року (справа № 607/1776/23) накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 , який був вилучений під час огляду місця ДТП, та поміщений на зберігання на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Враховуючи те, що на даний час відпала необхідність у вжитому заході забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що арешт накладений згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 січня 2023 року на автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування, слід скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 та перебуває на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, суд вважає, слід повернути власнику ОСОБА_3 .

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-23/1218-ІТ від 01.03.2023 року в сумі 1321,46 грн., транспортно - трасологічної експертизи № СЕ-19/120-23/1216-ІТ від 06.03.2023 року в сумі 2265,36 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120/23/2792-ІТ від 21.03.2023 року в сумі 1510,24 грн., а всього на загальну суму 5097,06 грн, які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 31 січня 2023 року (справа № 607/1776/23) на автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ним, який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 , що був вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди скасувати.

Речовий доказ - автомобіль марки «Ford Focus» р.н. НОМЕР_1 , 2018 року випуску, шасі (кузов) № НОМЕР_2 , який перебуває на території майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, повернути власнику ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення: судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-23/1218-ІТ від 01.03.2023 року в сумі 1321,46 грн., транспортно - трасологічної експертизи № СЕ-19/120-23/1216-ІТ від 06.03.2023 року в сумі 2265,36 грн., судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120/23/2792-ІТ від 21.03.2023 року в сумі 1510,24 грн., а всього на загальну суму 5097,06 грн (п`ять тисяч дев`яносто сім гривень шість копійок) в користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1