г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/4167/21
Номер провадження 1-кп/213/29/23
В И Р О К

Іменем України

06 лютого 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя Запорізької області, громадянки України, повна середня освіта, не працює, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України

(кримінальне провадження №0000031 від 19.01.2021р.), -

за участю сторін кримінального провадження -

сторони обвинувачення:

прокурора - ОСОБА_4

сторони захисту:

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину ОСОБА_6 . З цього моменту у ОСОБА_3 виникли встановлені законом обов`язки по догляду за дитиною.

Так, відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року дитині повинно належати право на здоровий ріст і розвиток, належне харчування, житло; дитина повинна рости під відповідальністю своїх батьків у всякому випадку в атмосфері любові, морального і матеріального забезпечення; дитина повинна бути захищеною від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості та експлуатації; дитині, яка є неповносправною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан; найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту та навчання, і ця відповідальність лежить перш за все на її батьках.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст.ст. 12, 26 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дітям з інвалідністю та дітям з вадами розумового або фізичного розвитку надається безоплатна спеціалізована медична, дефектологічна і психологічна допомога та здійснюється безоплатне протезування у відповідних державних і комунальних закладах охорони здоров`я, надається можливість отримати базову, професійно-технічну та вищу освіту, в тому числі в домашніх умовах.

Потерпіла ОСОБА_6 має вроджені такі захворювання: синдром Дауна, генетично детермінований нанізм, гіпоплазія щитовидної залози, гіпоплазія наднирників. Дитина ОСОБА_6 є інвалідом дитинства, у зв`язку з чим потребує особливого догляду та виховання. Так, ОСОБА_6 з народження знаходилася під вихованням своєї матері ОСОБА_3 , яка в період часу з вересня 2005 року по 27 січня 2021, незважаючи на особливі потреби дитини, всупереч вимогам законодавства, недбало ставлячись до можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, умисно, злісно ухилялася від встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, а саме: не виконувала необхідні медичні рекомендації (лікування, реабілітації), не створила задовільні побутові умови життя дитини, від надання медичної допомоги дитині відмовлялася, не зважаючи на відповідні рекомендації лікарів, з дитиною не спілкувалася, не забезпечила розвиток її особистості, належне харчування, засобами гігієни, елементарним доглядом, що таким чином призвело до настання тяжких наслідків у вигляді отримання дитиною ОСОБА_6 набутих впродовж життя розладів здоров`я тяжкої білково-енергетичної недостатності (гіпотрофії), яка відноситься за ознакою небезпеки для життя до тяжких тілесних ушкоджень згідно п.2.1.3 (о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, та глибокої розумової відсталості.

Крім того, встановлена затримка фізичного розвитку ОСОБА_6 , яка пов`язана з бездіяльністю матері ОСОБА_3 , а саме: відсутністю догляду за дитиною: відмова матері від медичної реабілітації та допомоги дитині, відсутність занять з психологом, логопедом та іншими спеціалістами, неналежний гігієнічний догляд, неправильне харчування дитини - могли б призвести до смерті дитини.

Позиція обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні вину не визнала повністю та зазначила, що робила все, що було в її силах для своїх трьох дітей і не робила навмисно нічого поганого, отже не вважає себе винною.

Законний представник потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює юрисконсультом Комунального закладу «Криворізький дитячий будинок-інтернат» Дніпропетровської обласної ради». ОСОБА_6 потрапила до них 29.03.2021 року. Її стан був незадовільний. За весь час її перебування у закладі, ніхто з рідних дитиною не цікавився, не телефонував і не навідувався.

Показання свідків, допитаних в ході судового розгляду.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що на той момент, коли познайомилась з родиною ОСОБА_3 , працювала неврологом. Її було залучено до щорічного огляду дітей. Відвідувала їх раз на рік. Коли вона відвідувала їх на дому, то ОСОБА_3 прибиралась, але в кімнаті було накурено, дитина була на чистій постільній білизні, але не була забезпечена засобами гігієни, на ній не було підгузків, хоча повинні були бути. Такій родині можна було отримати кошти на придбання засобів гігієни, але для цього потрібно було лягати з дитиною на стаціонар в психіатричне відділення, але матір цього не робила. Дитина-інвалід стояла на обліку як дитина з хворобою ОСОБА_9 . Мамі було запропоновано курси реабілітації для дитини. Вона наче погодилась, але коли дізналася, що дитину треба туди возити щодня відмовилась. Альтернативних методів для таких дітей крім реабілітації немає. У дитини дуже важкі генетичні патології. Їх можна було діагностувати при народженні, але дитина до них вже поступила в такому стані, що виправити їх було неможливо. Сім`я обмежена у засобах існування, тому дитина їла те ж саме, що і мати, голодом її ніхто не морив.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що обвинувачена ОСОБА_3 її колишня сусідка. Прожила поруч з нею три роки, але ніколи не чула, щоб до її квартири, до хворої дитини, заходили якісь лікарі. Дитина кожного вечора кричала, а мама постійно палила на балконі. Дитина весь час знаходилася вдома, на вулицю її ніхто не виносив. Вона в перший раз побачила дитину, коли її вилучала служба - дитина була в жахливому стані, лежала у ліжку без матраса, невмита. В квартирі був жахливий сморід, чутний характерний сильний запах сечі, тому що в ній живе кіт та дитина. У дитини не було підгузків. В квартирі ОСОБА_11 через сильний запах сечі знаходитися довго не було можливості. На вигляд дитині важко було дати 15 років. Коли зайшов лікар, мати кинула дитину так, що не одразу було зрозуміло, що то дитина. В квартирі ОСОБА_11 безлад, світла, газопостачання немає, було лише водопостачання, всюди павутиння, пил. Холодильник не працював, їжі в квартирі не було, за готовою їжею обвинувачена ходила у Варус. Чула, як лікар їй зробила зауваження - "Чому дитину не помила?" - на що ОСОБА_11 відповіла: "Не ти, а ви!". В якості свідка її викликали до райвідділу.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що 25.11.2020 року до служби у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради надійшло письмове повідомлення з приводу порушення законних інтересів неповнолітньої ОСОБА_6 . Ним було організовано вихід по місцю проживання цієї сім`ї. В ході обстеження було з`ясовано, що житло перебуває в антисанітарному стані, дитина у сильно занедбаному стані. В квартирі було відсутнє газо- та електропостачання. 1 грудня 2020 року на їх адресу надійшли повідомлення, що ОСОБА_6 є інвалідом дитинства з синдромом ОСОБА_9 . Мати дитини не забезпечувала їй належного догляду. Вона була одинокою матір`ю, виховувала дітей сама. Ними було з`ясовано, що сім`я ОСОБА_11 прибула до міста Кривого Рогу з м. Запоріжжя у 2011 році. Старша донька ОСОБА_13 також перебувала на обліку в м. Запоріжжя з приводу неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків. Під час відвідування сім`ї ними надавалися запрошення на явку до служби, але мати ні разу не з`явилася. Матері також була надана можливість госпіталізувати дитину, але вона не погодилася, про що надала письмову відмову. Дитина 2005 року народження, але вага, зріст не відповідає її віку. У січні 2021 року виконкомом було прийняте рішення подати позовну заяву про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав. Але згодом вони виявили, що покращення не відбулося, мати висновків не зробила, тому вони викликали карету швидкої допомоги для обстеження дитини, де мати відмовилася від госпіталізації дитини. 26 січня 2021 року виконкомом було прийняте рішення про негайне відібрання дитини у матері, і вже 27 січня доставили дитину до 8 міськлікарні. 11 лютого 2021 року судом було прийняте рішення про відібрання дитини у матері. Рішення вступило в законну силу 19 березня і ними дитина була направлена до дитячого будинку-інтернату, де вона знаходиться по теперішній час. За час перебування там дитини, обвинувачена один лише раз звернулася з завою про побачення з дитиною. Керівник цього закладу повідомляла, що за весь час обвинувачена ні разу дитину не навідала. Далі ними була направлена позовна заява до ОСОБА_14 суду про позбавлення батьківських прав, де вона наразі розглядається. За місцем попереднього проживання обвинуваченої було направлено запити щодо старшої доньки обвинуваченої, відносно якої її теж хотіли позбавити батьківських прав.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що про сім`ю ОСОБА_11 їй стало відомо, коли до служби у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради надійшов лист щодо неналежних умов проживання неповнолітньої ОСОБА_6 . Вони вийшли за цією адресою. В квартирі було відсутнє електро- та газопостачання. Дитина лежала у ліжечку без матраса. На їхні питання мати казала, що вона нормально доглядає за дитиною, що вони не спеціалісти та нічого не розуміють. Вони вирішили взяти цю сім`ю під супровід. Але нічого не змінювалося. Так просто вони не могли відібрати дитину у матері, тільки за її заявою чи за рішенням суду про позбавлення батьківських прав. Запропонували матері написати заяву самостійно, але вона відмовилася. Так вони звернулися з позовною заявою до суду. Потім вони в черговий раз виїхали на місце проживання сім`ї, викликали карету швидкої, але без письмової заяви матері дитину госпіталізувати не можна. Та згодом мати погодилася та написала заяву. Дитину було вирішено госпіталізувати. Супроводжувати до лікарні дитину мати не схотіла, а відправила старшу доньку з ними. Мати пояснила, що не має підгузків, води теплої немає, щоб прати речі. В квартирі було брудно, всюди лежало сміття.

Свідок ОСОБА_16 суду показала, що працювала фахівцем із соціальної роботи на той момент в Інгулецькому районі. Громадянка ОСОБА_17 звернулась у службу щодо реструктуризації боргів, також надали їй направлення до центру зайнятості. В помешканні повна антисанітарія, дитина перебувала без матрацу і постільної білизни, у дитини з речей було пару колгот і дві кофти. Неодноразово надавалась допомога. 08.12. мати написала заяву, що відмовляється забирати дитину. Протягом півроку центр працював з нею, надавали допомогу. В центр зайнятості вона не ходила, не зверталась. Чого не ходила не пояснювала. На її особисту думку, це їй було непотрібно. Вони все купили і побачили на свої очі умови. Вона окрім 2500 грн. на дитину нічого не отримувала. І нічого не хотіла робити. Вони питали, чому в спеціальний центр її не оформили, вона відповіла, що не може їздити. Вони пояснили, що є соцтаксі і дитину можна оформити в спеціальному центрі і вона там буде знаходитись з понеділка по п`ятницю.

Свідок ОСОБА_18 суду показала, що обвинувачена є її матір`ю, стосунки гарні. Окремо мешкає приблизно 7 місяців. В гості приїжджає. Окрім неї є молодша донька ОСОБА_19 . Що з сестрою на теперішній час вона не знає. Така ситуація склалась тому, що не вистачало на все коштів. На той період вона мешкала з мамою і з ОСОБА_19 . Мама піклувалась, кормила, що треба робила. Речі купувала, ОСОБА_19 була доглянута. Не могли нормальної купати тоді, бо газ відключили. Мама кормила пюрешками і іноді купували їжу в Варусі. Пюрешки покупні, дитяче харчування. Мама сестру не відвідувала, коли хотіла, в лікарню її не пускали. Це було взимку. Після зими вона не знає. Цю тему вони не підіймали. Для неї вона хороша мама. Раніше вони мешкали в Запоріжжі. Про те, що мама притягалась до відповідальності вона погано пам`ятає, була маленькою. Про батька ОСОБА_19 їй нічого не відомо.

Суд знаходить, що стороною обвинувачення повністю доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України, крім вищевказаних показань свідків, підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000031:

- рапортом старшого інспектора з ювенальної превенції СП Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_20 , який надійшов до чергової частини Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області 19 січня 2021 року, за змістом якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , злісно не виконує обов`язки по догляду за своєю неповнолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що спричинило тяжкі наслідки. Даний рапорт складений на підставі документів, зібраних Службою у справах дітей Виконкому Інгулецької районної у місті ради, за результатами відпрацювання сім`ї ОСОБА_3 (т.2 а.с.2-19);

- протоколом огляду місця події, проведеного 25.01.2021 року, під час якого здійснено огляд приміщення квартири АДРЕСА_2 , встановлені незадовільні умови проживання родини бруд, сирість, затхле повітря, різкий запах сечі та фекалій, відсутність електро- та газопостачання (відключені через наявну заборгованість), відсутність продуктів харчування (т.2 а.с.37-39);

- протоколом освідування особи, проведеного 25.01.2021 року, під час якого встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може сидіти, стояти, розмовляти, на покровах шкіри бруд. Стан дитини на момент освідування не відповідає віку, мускулатура недорозвинена, деформація верхніх та нижніх кінцівок, фізичний розвиток дитини відповідає розвитку 3-річної дитини. Фізично виявляється недостатність харчування зазначено спеціалістом ОСОБА_21 (т.2 а.с.41-43);

- повідомленням Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради від 16.02.2021 №647, відповідно до якого ОСОБА_3 в період часу з 01.06.2012 по 31.01.2021 отримувала різні види матеріальних допомог (щомісячних державних та одноразових за рахунок коштів міського бюджету); отримувала житлову субсидію; мала можливість користуватись соціальною карткою «Найкраще дітям» під час придбання ліків, продуктів харчування тощо; отримала направлення на забезпечення доньки протезно-ортопедичним виробом комірцем ОСОБА_22 , проте до протезної дільниці для замовлення даного виробу так і не звернулась; щороку за рахунок районного бюджету отримувала до новорічних свят солодкі подарунки (т.2 а.с.62-63);

- документами Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, в якій на обліку у період з 16.06.2011 по 19.09.2011 перебувала старша донька ОСОБА_3 ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як така, що опинилася в складних життєвих обставинах (т.2 а.с.66-84). Зокрема, згідно Акту обстеження умов проживання від 18.02.2011 року, малолітня дитина-інвалід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє даутизмом, не може самостійно себе обслуговувати, потребує постійного догляду, дитина-інвалід утримується в недопустимих умовах, лежить в брудних мокрих від сечі ганчірках у дитячому ліжку. Зовнішній вигляд не відповідає віку п`ятирічної дитини, елементарних засобів гігієни дитині не придбано. Мати не працює, сім`я живе на соціальну допомогу, яка призначена на дитину-інваліда, яка витрачається не за призначенням. Мати не забезпечує дітям повноцінне життя, не дбає про їх розвиток, навчання та збереження здоров`я, безвідповідально ставиться до своїх батьківських обов`язків, діти потребують соціального захисту;

- повідомленням АТ «Криворіжгаз» №501061-Лв-1585-0221 від 16.02.2021, відповідно до якого 23.05.2016, в зв`язку із заборгованістю за спожитий природний газ на суму 2157,44 грн., розподіл природного газу за адресою: АДРЕСА_1 було припинено шляхом перекриття та опломбування ввідного крану, а 26.06.2020 за даною адресою було виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, тому розподіл природного газу припинено шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. Станом на 16.02.2021 заборгованість за донарахований необлікований об`єм природного газу споживачем не сплачено (т.2 а.с.98-100);

- повідомленням Криворізького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконкому Криворізької міської ради №01-08/106/4 від 10.02.2021р., відповідно до якого 11.11.2020 до них звернулась ОСОБА_3 з метою сприяння в оформленні заборгованості за житлово-комунальні послуги. 17.11.2020 фахівцем із соціальної роботи був здійснений візит у родину, з`ясовано, що в квартирі відсутні електроенергія та газопостачання, є борги за житлово-комунальні послуги. Санітарно-гігієнічний стан в помешканні незадовільний: дуже брудно, різкий сморід сечі та тютюну, таргани, затхле повітря, наявні ознаки сирості, продукти харчування відсутні Відсутнє спальне місце для сну дитини, постільної білизни немає. Зі слів матері, вони з доньками харчуються готовою їжею. ОСОБА_6 має дуже занедбаний вигляд, в 15 років має вагу 9 кг. Дитина постійно перебуває на голому ліжку. У дитини не має паспорту.

ОСОБА_3 було надано рекомендації щодо негайного приведення житла до відповідного санітарно-гігієнічного стану, створення належних умов для проживання дитини, попереджено про наслідки невиконання батьківських обов`язків, надано гуманітарну допомогу у вигляді продуктів харчування. Проте остання на зауваження та рекомендації фахівців із соціальної роботи центру реагує агресивно і не виконує їх, від допомоги психолога центру та оформлення соціальних виплат як одинокій матері відмовилась (т.2 а.с.103);

- Актами обстеження умов проживання родини ОСОБА_3 від 26.11.2020р, 17.12.2020р. та 25.01.2021р. підтверджується, що остання не забезпечила базових потреб дитини-інваліда. Донька потребує медичного обстеження. Мати відмовляється виконувати рекомендації щодо влаштування дитини до спеціалізованого закладу. Зауваження щодо неналежних умов проживання та зміни ставлення до виконання батьківських обов`язків ігнорує. Категорично відмовилась від госпіталізації дитини на наполегливу вимогу фельдшера швидкої допомоги (т.2 а.с.108-110);

- висновком експерта №147 від 25.10.2021 комісійної судово-медичної експертизи, яким, зокрема, встановлено, що:

-будь яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , 2005 року народження, як наслідків травматичного спливу, не встановлено;

-згідно медичної документації у дитини встановлено вроджені розлади здоров`я: ОСОБА_24 неуточнений, генетично детермінований нанізм, гіпоплазія щитоподібної залози, гіпоплазія наднирників, та набуті розлади здоров`я: тяжка білково-енергетична недостатність і глибока розумова відсталість, значні відхилення у поведінці пацієнта, які потребують особливої уваги та лікування;

-тяжка білково-енергетична недостатність у дитини ОСОБА_6 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями її матері ОСОБА_3 . Глибока розумова відсталість, значні відхилення у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування, виникли внаслідок поганого нагляду за дитиною (погане годування, відсутність елементарного догляду, спілкування);

-встановлені тяжкі наслідки поганого нагляду за дитиною (неправильне харчування дитини) призвели до тяжкої білково-енергетичної недостатності, що можна розцінювати, як ознаку небезпеки для життя, та за цим критерієм відповідає вимогам правил п.2.1.3 (о) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6, тобто відповідає розділу тяжких тілесних ушкоджень;

-між ухиленням матері ОСОБА_3 від догляду і лікування дитини ОСОБА_6 та станом здоров`я дитини є прямий причинний зв`язок. При нормальному догляді, проведенні реабілітації та лікуванні, дитина з синдромом ОСОБА_9 могла б навчитись самостійно ходити, їсти, одягатись, говорити, грати та товаришувати з однолітками, ходити до школи, займатись спортом, творчістю тощо;

-при належному догляді за дитиною та при умові виконання всіх необхідних медичних рекомендацій (лікування, реабілітація) у дитини може спостерігатись позитивна динаміка розвитку;

-у дитини ОСОБА_6 встановлена затримка фізичного розвитку, яка пов`язана з бездіяльністю матері ОСОБА_3 , а саме: відсутністю догляду за дитиною: відмови матері від медичної реабілітації та допомоги дитині, відсутністю занять з психологом, логопедом та іншими спеціалістами, неналежним гігієнічним доглядом, неправильним харчуванням дитини, могли б призвести до смерті дитини (т.2 а.с.182-202).

Оцінивши кожний доказ окремо, суд знаходить, що вони є належними, допустимими й достовірними.

Оцінивши сукупність зібраних доказів суд знаходить, що вони взаємозв`язані і є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 .

Таким чином, суд вважає, що сукупність вищенаведених доказів дозволяє дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що її дії правильно кваліфіковані за статтею 166 КК України за ознаками злісного невиконання батьками, встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Ухвалюючи вирок, суд, в числі іншого, враховує, що відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 КК України, є нетяжким злочином, особу винної, яка на час вчинення кримінального правопорушення не працювала, не одружена, має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якої і вчинила дане кримінальне правопорушення, за місцем реєстрації характеризується посередньо, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не зверталась, до кримінальної відповідальності притягається вперше, не визнала свою вину повністю.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

Обставина, яка обтяжує їй покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та, яка перебуває в безпорадному стані, страждає на психічний розлад, має вади розумового розвитку.

Враховуючи вищевикладене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної ОСОБА_3 , обставину, яка обтяжує покарання, суд вважає, що покарання їй повинно бути призначене у вигляді обмеження волі на максимальний термін, передбачений ст. 166 КК України. На думку суду, саме таке покарання, яке полягає у обов`язковому залученні засудженої до праці в умовах здійснення за нею нагляду буде законним та справедливим, оскільки повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженої і є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. У свою чергу слід зазначити, що приймаючи рішення про призначення покарання, суд, в числі іншого, виходив з того, що з п`яти встановлених у дитини ОСОБА_6 розладів здоров`я три є вродженими і вина ОСОБА_3 стосується двох розладів здоров`я дитини, які були набуті за її життя через дії обвинуваченої. Таким чином, суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі не буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої.

Підстав для застосування положень статті 69 та статті 75 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.166 КК України і призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років обмеження волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Документи (т.2. а.с.124,132,141,153,163,179,203) повернути у володіння медичних установ.

Матеріали кримінального провадження №0000031 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №213/4167/21, пр. №1-кп/213/29/23.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ч.6 ст.376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженій роз`яснено вимоги ч.3 ст.376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .