ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 ,

потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0000791 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_18 , та потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_16 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , -

ВСТАНОВИЛА:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого апаратником на ДП «НВО» ПХЗ», із середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2012 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянки України, із середньо-технічною освітою, непрацюючої, заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі пункту «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, інваліда І групи, працюючого слюсарем ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Слов`янка Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого бригадиром колій СП «Павлоградська дистанція колій» регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця», проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі пункту «є» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з дня затримання по виконанню вироку.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 визнано винуватими у вчиненні наступного.

23 березня 2016 року з 08 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин, ОСОБА_7 заступив на зміну в якості машиніста тепловозу ТЕМ-2 № 2685 станції «Самарська» філії «Вантажно-транспортного підприємства Павлоградвантажтранс» Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» за адресою: Павлоградський район, с. Богданівка, вул. Горького, 214.

В обов`язки машиніста тепловозу ТЕМ-2 № 2685 ОСОБА_7 входило стеження за вільністю колії, сигналами, сигнальними покажчиками та знаками, виконання їх вимог і повторювати помічнику машиніста всі сигнали, що подаються світлофорами, сигнали зупинки та зменшення швидкості, що подаються з колії і поїзда, стежити за станом і цілісністю поїзда, а на електрифікованих ділянках, крім того, і за станом контактної мережі, спостерігати за показаннями приладів, що контролюють безперебійність та безпеку роботи локомотива і спеціального самохідного рухомого складу.

Близько о 13 годині 30 хвилин 23 березня 2016 року, машиніст тепловозу ТЕМ-2 № 2685 ст. «Самарська» філії ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_7 разом з помічником машиніста ОСОБА_11 виїхали зі ст. «Самарська» філії ВТП Павлоградвантажтранс» на перегін ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» Регіональної філії Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» підштовхуючим локомотивом ТЕМ-2 № 2685 у «хвості» поїзду в складі 30 завантажених вугіллям вагонів та тепловозу ТЕМ-2 № 2638 у складі машиніста тепловозу ОСОБА_19 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_20 , в «голові» поїзда.

ОСОБА_7 , в порушення вимог нормативних актів та посадових інструкцій, що регламентують безпеку руху на залізничному транспорті, попередньо в усній формі домовився з черговою по ст. «Самарська» - ОСОБА_8 про рух із ст. «Самарська» до перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський»; подальшому відчепленні на перегоні підштовхуючого локомотиву ТЕМ-2 № 2685, який перебував у «хвості» поїзду, від тепловозу ТЕМ-2 № 2638 із завантаженими вугіллям вагонів; та здійсненні руху із залізничного перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» до ст. «Самарська», а також про здійснення вищезазначеного руху без отримання ключа-жезла.

ОСОБА_8 , яка заступила на чергування в якості чергової по станції «Самарська» філії Вантажно-транспортного підприємства «Павлоградвантажтранс» Публічного акціонерного підприємства ДТЕК «Павлоградвугілля», в службові обов`язки якої входило забезпечення безпечного руху на залізничному транспорті, 23 березня 2016 року о 08 год. 50 хв., в порушення вимог посадової інструкції, діючого законодавства, що регламентують безпеку руху на залізничному транспорті, свідомо допустила дорожнього майстра околоту № 4 ст. «Самарська» філії ВТП Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_10 разом з машиністом мотовозу навантажувально-транспортному МПТ4-063, (надалі, дрезина) ОСОБА_9 та вісьма монтерами, серед яких були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 до виконання робіт, щодо заміни дерев`яних шпал на залізобетонні на 4-5 км перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський», який не обладнаний вихідними світлофорами, не видала машиністу дрезини МПТ4-063 ОСОБА_9 ключ-жезл, який призначений для підключення електроустаткування залежностей в схемах ув`язки з перегоном, обладнаним пристроями автоматичної або напівавтоматичного блокування, а також в схемах резервного управління. В свою чергу, шляховий майстер ОСОБА_10 не зробивши запису у «Журналі видачі попереджень», який знаходиться у чергової по станції, на підставі якого машиністам тепловозів видається під розпис спеціальний бланк білого кольору з жовтою смугою для проїзду по ділянці ведення робіт з особливими заходами безпеки, разом з восьми монтерами на дрезині МПТ4-063 під керуванням машиніста ОСОБА_9 , який, об`єктивно розуміючи, що порушує свої посадові інструкції, правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411 зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 19.03.2002 року № 179, «Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України», затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31 серпня 2005 року № 507 зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 11.08.2010 року № 584, не запросив у чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_23 дозволу на виїзд дрезини МПТ4-063 на перегін, та не отримавши від чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_8 ключ - жезл, самостійно виїхав на перегін з колії депо ст. «Самарська», яка не обладнана вихідними світлофорами, при тому, що виїзд на перегін повинен здійснюватися тільки з приймально-відправних колій, обладнаних вихідними світлофорами. По прибуттю на вищевказаний перегін, шляховий майстер ОСОБА_10 на місці проведення робіт, не забезпечив встановлення сигнальних огорож, які виконані у вигляді щитів червоного кольору і встановлюються на відстані 50 метрів по обидва боки від місця робіт, тим самим допустивши монтерів до виконання робіт без дотримання останніми заходів безпеки для життя та здоров`я.

Близько о 10 годині 15 хвилин 23 березня 2016 року, ОСОБА_8 , знаходячись на робочому місці, виконуючи свої службові обов`язки, відправила поїзд у складі 17 вагонів в голові тепловоза ТЕМ-2 № 2638, в складі машиніста тепловоза ОСОБА_19 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_20 , до ст. «Богуславський» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства « Укрзалізниця » також не видавши локомотивної бригаді ключ-жезл, лише усно попередивши локомотивну бригаду, про те, що перегоні ст. «Богуславський» - ст. «Самарська», який знаходиться на землях Дмитрівської сільської громади Петропавлівського району та Богданівської сільської громади Дніпропетровської області, проводяться роботи по заміні шпал монтерами колії. При цьому, ОСОБА_8 не попередила ОСОБА_7 та ОСОБА_11 про те, що на перегоні проводяться роботи із заміни дерев`яних шпал на залізобетонні.

В свою чергу, машиніст тепловоза ТЕМ-2 № 2685 ОСОБА_7 , та помічник машиніста ОСОБА_11 маючи об`єктивну можливість належним чином виконувати свої обов`язки щодо забезпечення безпечного руху на залізничному транспорті, однак належно їх не виконували через злочинну самовпевненість, порушуючи «Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України», затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31 серпня 2005 року № 507 зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 11.08.2010 року № 584, виїхали на перегін ст. «Богуславський» - ст. «Самарська», не отримавши від чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_8 ключ-жезл.

Приблизно о 13 годині 40 хвилин 23 березня 2016 року монтери колії під керівництвом ОСОБА_10 на 4 кілометр пікет № 5 перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» виконували роботи із заміни дерев`яних шпал на залізобетонні.

При поверненні тепловоза ТЕМ-2 № 2685, в складі машиніста тепловоза ОСОБА_7 та помічника машиніста тепловоза ОСОБА_11 , з перегону ст. «Богуславський» - ст. «Самарська» на ст. «Самарська», машиніст ОСОБА_7 , об`єктивно розуміючи, що порушує інструкцію про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що примикає до ст. «Богуславський» Придніпровської залізниці, яка затверджена ДН-1 24.08.2015 року, достовірно знаючи, що під час руху поїзда забороняється відволікатися від спостереження за шляхами і сигналами, усувати будь-які несправності на ходу поїзда, вийшов з кабіни тепловоза ТЕМ-2 № 2685 для огляду дизеля, покинувши своє робоче місце, не вжив заходів щодо контролю за рухом поїзду та вільності колії, у зв`язку з чим не побачив, що на шляху руху тепловозу ТЕМ-2 № 2685 на вищевказаному перегоні (4 кілометр пікет № 5 перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський») знаходиться дрезина МПТ4-063 та не вжив заходів по зупинці тепловоза ТЕМ-2 № 2685. Помічник машиніста тепловоза ОСОБА_11 , перебуваючи в кабіні тепловоза ТЕМ-2 № 2685, об`єктивно розуміючи, що порушує інструкцію про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що примикає до станції Богуславський Придніпровської залізниці, яка затверджена ДН-1 24.08.2015 року, достовірно знаючи, що під час руху поїзда забороняється відволікатися від спостереження за шляхами і сигналами, перебуваючи в кабіні тепловоза ТЕМ- 2 № 2685, не стежив за ходом його руху тепловозу і не вжив заходів по зупинці тепловоза ТЕМ-2 № 2685 .

В цей час, в період часу о 08 годині 00 хвилин до 08 год. 15 хв. шляховий майстер ОСОБА_10 , видав бригаді монтерів колії околоту № 4 наряд на проведення колійних робіт по заміні дерев`яних шпал залізничної колії на перегоні (частина залізничної лінії, між суміжними роздільними пунктами: станціями, роз`їздами) ст. «Самарська» ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» - ст. «Богуславський» Регіональна філія «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», після чого, маючи об`єктивну можливість належним чином виконувати свої обов`язки щодо забезпечення безпечного руху на залізничному транспорті, будучи керівником робіт по заміні шпал на перегоні ст. «Самарська» - ст. «Богуславський», з 08 години 50 хвилин, в порушення вимог посадової інструкції, діючого законодавства, що регламентують безпеку руху на залізничному транспорті, усвідомлюючи, що недотримання вищезазначених вимог може призвести до заподіяння смерті та шкоди здоров`ю його підлеглих працівників, але легковажно розраховуючи на їх настання, разом з машиністом мотовозу навантажувально-транспортного МПТ4-063 (надалі - дрезина) ОСОБА_9 та вісьмома монтерами, серед яких були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , шляхом усного погодження та без визначення часового проміжку, в якому рух поїздів на перегоні ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» не буде здійснюватися або буде обмежений, розпочав виконання робіт із заміни дерев`яних шпал на залізобетонні на 4-5 км перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський», який не обладнаний вихідними світлофорами, не зробивши відповідний запис у «Журналі видачі попереджень», який знаходиться у чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_8 та не переконавшись у видачі ОСОБА_8 попередження (попередження видається машиністу під розпис на спеціальному бланку білого кольору з жовтою смугою для проїзду по ділянці ведення робіт з особливими заходами безпеки) машиністу МПТ4-063 ОСОБА_9 , перебуваючи безпосередньо на місці проведення робіт, не забезпечив встановлення сигнальних огорож у вигляді щитів червоного кольору, що встановлюються на відстані 50 метрів по обидва боки від місця робіт.

Після виконання робіт із заміни дерев`яних шпал на залізобетонні на 5 кілометрі вищевказаного перегону, бригада монтерів колії переїхала на 4 кілометр пікет № 5 для продовження виконання робіт із заміни шпал, при цьому шляховий майстер околоту № 4 ОСОБА_10 визначив 8 дерев`яних шпал для їх подальшої заміни на залізобетонні, у зв`язку з чим бригада монтерів колії приступила до підготовчих робіт по заміні шпал.

Після закінчення підготовчих робіт, шляховий майстер ОСОБА_10 дав усну вказівку бригаді монтерів колії зібрати на узбіччях залишки гнилих дерев`яних шпал, а дрезина МПТ4-063 разом з дорожнім майстром околоту № 4 ОСОБА_10 та машиністом дрезини МПТ4-063 ОСОБА_9 повернулася на ст. «Самарська».

По прибуттю на ст. «Самарська» дорожній майстер околоту № 4 ОСОБА_10 в телефонному режимі повідомив чергову по ст. «Самарська» ОСОБА_8 , що на перегоні залишились монтери колії, які ремонтні роботи виконувати не будуть.

Приблизно о 10 годині 25 хвилин дорожній майстер околоту № 4 ОСОБА_10 разом з машиністом дрезини МПТ4-063 ОСОБА_9 відправились зі ст. «Самарська» на ст. «Західнодонбаську» за залізобетонними шпалами, де останні завантажили 10 залізобетонних шпал на дрезину МПТ4-063.

Приблизно о 11 годині 40 хвилин дрезина МПТ4-063 під керівництвом машиніста дрезини ОСОБА_9 прибула на ст. «Самарську».

Приблизно о 13 годині 40 хвилин шляховий майстер околоту № 4 ОСОБА_10 об`єктивно розуміючи, що порушує свої посадові інструкції майстра шляхового служби колії філії ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» подзвонив по мобільному телефону черговій по ст. «Самарська» ОСОБА_8 , та попросив у останньої дозволу повторно відправити дрезину МПТ4-063 на вищевказаний перегін без визначення часового проміжку, в якому рух поїздів на перегоні ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» не буде здійснюватися або буде обмежений.

Після чого, чергова по ст. «Самарська» ОСОБА_8 , маючи можливість заборонити ОСОБА_10 виїзд або забезпечити виїзд з дотриманням усіх вимог діючого законодавства, приготувала маршрут для відправлення дрезини МПТ4-063 на вказаний перегін, не забезпечивши дотримання вимог щодо необхідності запису про проведення робіт на перегоні у «Журналі видачі попереджень», який знаходиться у чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_8 та надавши попередження (попередження видається машиністу під розпис на спеціальному бланку білого кольору з жовтою смугою для проїзду по ділянці ведення робіт з особливими заходами безпеки) машиністу МПТ4-063 ОСОБА_9 .

При цьому, машиніст дрезини МПТ4-063 ОСОБА_9 , в порушення вимог посадової інструкції, діючого законодавства, що регламентують безпеку руху на залізничному транспорті, правила технічної експлуатації залізниць України, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411 зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 19.03.2002 року № 179, «Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України», затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 31 серпня 2005 року № 507 зі змінами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 11.08.2010 року № 584, після отримання прямої вказівки від майстра околоту ОСОБА_10 , та без чіткого визначення часового проміжку, в якому рух поїздів на перегоні ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» не буде здійснюватися або буде обмежений виконуючи усну вказівку ОСОБА_10 , не запросив у чергової по ст. «Самарська» ОСОБА_23 дозволу на виїзд дрезини МПТ4-063 на перегін та не отримав від чергової по станції «Самарська» ОСОБА_8 ключ - жезл, а остання не забезпечила дотримання вказаних вимог, у зв`язку з чим ОСОБА_9 виїхав на перегін з колії депо ст. «Самарська», яка не обладнана вихідними світлофорами, при тому, що виїзд на перегін повинен здійснюватися тільки з приймально-відправних колій, обладнаних вихідними світлофорами.

Дрезина МПТ4-063 під керівництвом машиніста дрезини ОСОБА_9 під`їхала на 4 кілометр пікет № 5 перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський» на раніше підготовлену ділянку робіт та зупинилась. Під час стоянки дрезини МПТ4-063 машиніст ОСОБА_9 вивантажив 10 залізобетонних шпал на рейки і монтери колії розпочали виконувати роботи по заміні залізобетонних шпал, які перебували на тросах, а монтери колії розпочали роботи із заміни дерев`яних шпал на залізобетонні на 4 км перегону ст. «Самарська» - ст. «Богуславський», який не обладнаний вихідними світлофорами.

Під час виконання робіт із заміни шпал, шляховий майстер околоту № 4 ОСОБА_10 , перебуваючи безпосередньо на місці проведення робіт, не забезпечив встановлення сигнальних огорож у вигляді щитів червоного кольору, що встановлюються на відстані 50 метрів по обидва боки від місця робіт.

Близько о 14 годині 30 хвилин 23 березня 2016 року, під час того, коли монтер колії околотку № 4 ст. «Самарська» філії ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_21 , знаходився біля дрезини МПТ4-063, де готував шпалу для укладання, до вказаної дрезини підійшов монтер колії околоту № 4 ст. «Самарська» філії ВТП «Павлоградвантажтранс» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_22 , з гумовими підкладками до місця укладки шпали.

В цей час, зі сторони ст. «Богуславська» в напрямку ст. «Самарська» тепловоз ТЕМ-2 № 2685 під керуванням машиніста ОСОБА_7 , та помічника машиніста ОСОБА_11 , рухаючись зі швидкістю 30 км/год., здійснив зіткнення з дрезиною МПТ4-063.

В результаті зіткнення тепловозу ТЕМ-2 № 2685 з дрезиною МПТ4-063, яка стояла на вищевказаному перегоні при ударі дрезина МПТ4-063 відкотилася вперед, де від неї на відстані приблизно 3-4 метри знаходились монтери колії ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , внаслідок чого, був здійснений наїзд на монтера колії ОСОБА_24 , який отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла з множинним розтрощенням внутрішніх органів черепу, грудної клітини, тазу, верхніх і нижніх кінцівок з багатоуламковим переломом кісткового та мозкового черепу, кісток обличчя, множинними двосторонніми по всі анатомічним лініям переломами всіх ребер, переломом грудини, переломом шийного, грудного поперекового відділів хребта, розтрощенням крижу, тазових кісток, закритим переломом лівої плечової кістки, відривом голівок, стегнових кісток, закритим переломом лівого колінного суглобу, відкритим переломом лівого великого гомілкового суглобу, івентрацією (травматичним видаленням назовні) внутрішніх органів черепної, грудної та черевної порожнини, розмічуванням речовини головного мазку, печінки, селезінки, множинними забійними ранами, та саднами тіла, яка ускладнилась травматичним шоком, що призвело до безпосередньої причини смерті. Виявлена травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Крім того, в результаті зіткнення тепловозу ТЕМ-2 № 2685 з дрезиною МПТ4-063, потерпілий ОСОБА_22 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: травматична ампутація лівої гомілки на рівні середньої третини (на протязі травматичного процесу за медичними показаннями кінцівка була ампутована на рівні середньої та нижньої третині), перелом правого стегна, розрив зв`язок правого колінного суглобу, перелом кісток тазу з розходженням тазового кільця та позабрюшним розривом січового міхура. Окрім того ним була отримана внутрішньочерепна травма із струсом головного мозку. Садно волосистої частини голови тім`яної області зліва, гематоми в області таза та мошонки, які за критерієм стійкої втрати працездатності, понад 1/3 (більше 33%) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_12 просить вирок щодо ОСОБА_11 , - змінити. Призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним терміном 3 роки. Покласти на ОСОБА_11 обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вважає вирок незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, оскільки призначене покарання за своїм розміром є явно суворим.

На думку захисника, призначаючи покарання у виді позбавлення волі, суд не вказав, чому саме такий вид та розмір покарання буде необхідним для виправлення ОСОБА_11 та попередження нових злочинів.

- прокурор просить вказаний вирок, в частині звільнення ОСОБА_9 від призначеного покарання, - скасувати. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання визначивши 3 роки іспитового строку із покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Зазначає, що як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_25 було звільнено від відбування призначеного покарання у зв`язку з тим, що він є інвалідом І групи.

Разом з тим, на думку прокурора, ухвалюючи зазначене рішення, судом першої інстанції безпідставно визнано ОСОБА_9 суб`єктом акта амністії, оскільки з наданої суду довідки до акту медико-соціальної експертної комісії від 19.03.2021 року, виданої ОСОБА_9 , не вбачається наявність у останнього статусу інваліда на момент набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», а саме 07.09.2017 року, що унеможливлювало звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання на підставі вищезазначеного Закону.

Таким чином прокурор вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим вирок, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню.

- потерпіла ОСОБА_17 просить вказаний вирок щодо ОСОБА_11 , - змінити. Звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням.

Вважає зазначений вирок в частині призначення покарання ОСОБА_11 незаконним, так як воно є занадто суворим і не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді, обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою провину, розкаявся. Відповідно до характеризуючих матеріалів, він раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно. З його сторони їй в повному обсязі відшкодовано спричинену матеріальну та моральну шкоду.

На думку потерпілої, ОСОБА_11 не є суспільно небезпечною особою, і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства. Він повинен будувати сім`ю, народжувати та виховувати дітей.

- потерпілий ОСОБА_16 просить змінити вирок у відношенні ОСОБА_11 , звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Вважає, що покаранням, яке суд призначив ОСОБА_11 , є занадто суворим та несправедливим, та таким, що не спрямоване на досягнення реальної мети покарання.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_11 попрохав в нього пробачення, повністю відшкодував спричинену шкоду.

На думку потерпілого, у вироку взагалі не зазначено про те, чому саме ОСОБА_11 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Вирок щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ніким з учасників судового розгляду оскаржено не було.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, просила її задовольнити, та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг потерпілих та адвоката ОСОБА_12 , думку обвинувачених, їх захисників та потерпілих, які просили задовольнити апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 та потерпілих та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації їх дій за ч. 3 ст. 276 КК України, - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Доведеність вини та правильність юридичної кваліфікації скоєного ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відносно доводів апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного звільнення від відбування призначеного покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Пунктом «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572.

Закон України «Про амністію у 2016 році» набрав чинності 07.09.2017 року.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» його було звільнено від відбування призначеного покарання.

Суд першої інстанції звільняючи ОСОБА_9 на підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від відбування призначеного покарання послався на те, що останній має інвалідність I групи.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 була встановлена третя група інвалідності по загальному захворюванню з 13.09.2016 року по 01.10.2017 року. Тобто на момент ухвалення оскаржуваного вироку останній, на підставі пункту «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягав звільненню від відбування призначеного покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку ОСОБА_9 було визнано інвалідом третьої групи.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи прокурора, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, - є безпідставними. Порушень вимог закону при ухваленні рішення щодо ОСОБА_9 апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Аналізуючи апеляційні вимоги захисника адвоката ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 положень ст. 75 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на вищезазначені положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання.

Колегія суддів зазначає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання - є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання поставлене в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , колегія суддів заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 щодо обставин скоєного ним кримінального правопорушення, його ставлення до нього, який зазначив, що вину визнає у повному обсязі, щиро розкаюється, перед потерпілими вибачився, які прийняли його вибачення, та відшкодував спричинену матеріальну та моральну шкоду.

В суді апеляційної інстанції потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_16 наполегливо просили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 вимоги ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, зазначивши, що претензій матеріального чи морального характеру до останнього не мають, вибачення останнього прийняті.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

При призначенні ОСОБА_11 покарання, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення в межах нижньої межі санкції ч. 3 ст. 276 КК України, - у виді позбавлення волі.

Колегія суддів зазначає, що за правилами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи покарання суд повинен дотримуватись принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Під час перегляду справи апеляційним судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілими, відшкодував у повному обсязі спричинену матеріальну та моральну шкоду. ОСОБА_11 є молодою людиною, має незначний досвід професійної діяльності помічника машиніста. Потерпілі ОСОБА_17 та ОСОБА_16 наполегливо, неодноразово просили не позбавляти обвинуваченого свободи та застосувати до нього вимоги ст. 75 КК України.

За встановлених колегією суддів обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, колегія суддів доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, як вирішив суд першої інстанції, буде непропорційним, оскільки мета та цілі покарання можуть бути досягнуті, з врахуванням вищенаведеного апеляційним судом, - без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

За висновками апеляційного суду обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим колегія суддів доходить до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, із встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 276 КК України покарання саме з необхідністю його реального відбуття, колегія суддів вважає несправедливим внаслідок суворості.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_12 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 підлягають задоволенню, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання слід змінити, а саме, слід вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 3 ст. 276 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, та покласти на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В решті вирок суду слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На думку колегії суддів, призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за ч. 3 ст. 276 КК України із застосуванням вимог ст. ст. 75, 76 КК України буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_18 , - залишити без задоволення.

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , - задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в частині призначеного покарання ОСОБА_11 , - змінити.

Вважати ОСОБА_11 засудженим за ч. 3 ст. 276 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4