ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1877/23 Справа № 186/347/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000373 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Першотравенську Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України,-

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року продовжений запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком до 10 червня 2023 року включно.

Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих тяжких та особливо тяжкого злочинів, санкція яких передбачає довготривале позбавлення волі, а також незаконного впливу на свідків, що унеможливлює застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування вказує, що на даний час судом проводиться допит свідків, при цьому жоден з яких не заявив про тиск на нього з боку ОСОБА_5 або в інтересах останнього.

Зазначає, що ОСОБА_5 перебуває під вартою вже більше 24 місяців, тобто запобіжний захід перетворився на очікування вироку. Також вказує, що виходячи зі змісту оскаржуваної ухвали, єдиною підставою для утримання ОСОБА_5 під вартою, є тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Окрім цього захисник звертає увагу на відсутність доказів винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Захисник також вказує на те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, не має судимостей, перебуваючи в розшуку добровільно та самостійно з`явився до органу досудового розслідування, частково визнав свою провину та надав вичерпні показання.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховування обвинуваченого від суду, а також ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.

Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні інкримінованих тяжких та особливо тяжкого злочинів, передбачених передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, санкція яких передбачає довготривале позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, а також незаконного впливу на свідків, оскільки обвинуваченому відомі анкетні дані та місце проживання свідків, якій на даний час судом не допитані.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяннь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, на які посилається захисник в своїй апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому, продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, не має судимостей, в даному випадку не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.

Що стосується посилання захисника на те, що провина ОСОБА_5 в інкримінованих злочинах ще не доведена, то вони фактично зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності вини останнього в інкримінованих злочинах, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.

Щодо доводів захисника ОСОБА_4 стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_5 вже тривалий час перебуває під вартою, то в даному випадку колегія суддів зважає на складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочину, наслідки цього злочину, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, а також поведінку учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України. Однак при цьому, пропонується вжити всіх можливих та необхідних заходів для здійснення судового розгляду даної справи у розумні строки.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000373 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3