УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року

м. Київ

Справа № 130/676/22

Провадження № 51-1670 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2023 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Могилів - Подільський Вінницької області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Згідно з вимогами ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 01 вересня 2018 року до призначеного покарання за цим вироком остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 8 років і 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 вирішено рахувати з моменту набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_4 17 березня 2022 року, близько 16:10 год, під час дії воєнного стану на території України, знаходячись в с. Северинівка Жмеринського району, розпивав спиртні напої із ОСОБА_5 у лісосмузі, де побачив у останнього мобільний телефон торгової марки «Apple» серії «Ірhone 7» моделі «7 32 GbBlack», яким вирішив протиправно заволодіти.

В подальшому, переміщаючись по населеному пункту та знаходячись на прохідній стежці між вулицями Сірмана і Шевченка, близько 17:00 год, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та реалізуючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, вступив із ОСОБА_5 у словесний конфлікт, в ході якого умисно спричинив останньому два удари кулаком в обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю та отримав тілесні ушкодження.

Тоді ж ОСОБА_4 умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою, підбурений жагою до легкої наживи, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій; в той час, коли потерпілий знаходився на землі у лежачому стані та не міг чинити фізичний опір, відкрито заволодів його майном, діставши з кишені куртки мобільний телефон «Iphone 7», з яким з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 згідно з висновком експерта № 1713/22-21 від 23.03.2022 матеріальну шкоду в розмірі 4 368,45грн. Відповідно до висновку експерта № 18 від 21.03.2022 у ОСОБА_5 мали місце легкі тілесні ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог засуджений посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про доведеність його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки судові рішення ґрунтуються виключно на неправдивих показаннях потерпілого й на інших неналежних чи недопустимих доказах.

Вважає, що суд повинен був закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.

Стверджує, що апеляційний суд, належним чином не перевіривши доводи, наведені у скарзі захисника, необґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Крім цього, касаційний суд не може втручатися в аспекти оцінки судами нижчих інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження ними обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, що підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення в цілому.

Тому колегія суддів касаційного суду відхиляє доводи касаційної скарги засудженого щодо неправильної, на його думку, оцінки судами досліджених доказів за відсутності або безпідставності конкретних доводів щодо неналежності, недопустимості чи недостовірності окремих досліджених судом доказів.

Щодо тверджень засудженого ОСОБА_4 про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив і не спростував доводів апеляційної скарги його захисника, поданої на вирок суду першої інстанції, колегія суддів касаційного суду вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Зі змісту ухвали апеляційного суду від 16 січня 2023 року вбачається, що захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 подавав апеляційну скаргу, яку підтримав засуджений та доводи якоїза змістом здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 . Зокрема захисник просив перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України, проти чого засуджений не заперечував.

Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , обґрунтовано вказав, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Зокрема винуватість ОСОБА_4 підтверджується покладеними в основу вироку показаннями потерпілого ОСОБА_5 , наданими безпосередньо в судовому засіданні, який пояснив, що 17 березня 2022 року він випадково зустрівся з ОСОБА_4 та його дівчиною ОСОБА_8 , з якими вирішив вжити алкогольні напої. Після чого вони направились до лісопосадки, де вживали спиртні напої. В подальшому, прогулюючись, вони зайшли до ОСОБА_9 , де продовжували вживати спиртне. Від кількості вжитого він дещо сп`янів, однак повністю усвідомлював свої дії. Вийшовши від ОСОБА_9 з метою провести бесіду з ОСОБА_4 , останнійвдарив його двічі в область обличчя, від чого він впав. Після цього ОСОБА_4 зігнувся над ним та, обшукуючи його кишені, знайшов належний йому мобільний телефон марки «Apple» серії « НОМЕР_1 », забрав його та покинув місце події.

Окрім того судом першої інстанції були досліджені письмові докази, які перелічені у змісті вироку і яким суд дав належну правову оцінку. Серед них:

протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2022 за участю потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, а потім показав, що після нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений ОСОБА_4 зігнувся над ним та, обшукуючи його кишені, знайшов належний йому мобільний телефон марки «Apple» серії «Ірhone 7», забрав його та покинув місце події;

протокол проведення слідчого експерименту від 27.03.2022 за участю свідка ОСОБА_10 , яка вказала на те, що ОСОБА_4 сам витягнув телефон з карману куртки потерпілого та передав їй.

Оцінивши вказані вище та інші докази, покладені в основу вироку, з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу сторони захисту щодо неправильного встановлення місцевим судом фактичних обставин кримінального правопорушення, неправильної оцінки доказів, щодо недоведеності винуватості засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, апеляційний суд погодився з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, навів в ухвалі докладні мотиви ухваленого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути провадження й дати правильну оцінку вчиненому.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13 жовтня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3