Справа № 522/6423/23
Провадження по справі № 1-кп/522/1839/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 133, 106, в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000234 від 24.03.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

24 березня 2023 року приблизно о 15 годині 35 хвилин ОСОБА_3 прийшов до комунікаційного колодязю, який розташований біля будинку №8 по провулку Світлому у місті Одеса.

Достовірно знаючи, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан; який станом на 23.03.2023 відповідно до Указу Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року був продовжений строком на 90 діб, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, він підняв кришку люку, проник до комунікаційного колодязя, та за допомогою заздалегідь підготовленого ножа відрізав два фрагменти кабелю марки ТПП 100х2х0,4 загальною довжиною 0,008 км, загальною вартістю 1356 гривень 16 копійок (вартість одного метра кабелю складає 169 гривень 52 копійки), що перебували на балансі Одеської філії АТ «Укртелеком».

Надалі, ОСОБА_3 , подовжуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, витягнув один фрагмент кабелю із захисної оболонки, після чого взяв другий фрагмент кабелю, щоб також його витягнути із захисної оболонки та в цей час був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції охорони в Одеській області.

Тим самим ОСОБА_3 намагався таємно викрасти майно і спричинити Одеській філії АТ «Укртелеком», матеріальну шкоду на загальну суму 1 356 гривень 16 копійок, однак з причин, що не залежали від його волі, не довів свій злочинний намір до кінця та не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для його закінчення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ознаками ч. 3 ст. ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням в інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, вину визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що дійсно 24 березня 2023 року приблизно після обіду, точного часу не пам`ятає, перебуваючи в районі Великого Фонтану, більш точну адресу не знає, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, за порадою знайомого прийшов до колодязю, який розташований в провулку Світлому у м. Одесі, проник до нього, побачив обрізаний кабель, та маючи прямий умисел, скористався ножем для заволодіння кабелем, з метою його подальшої реалізації у пункті приймання металобрухту. Однак не зміг завершити свій злочинний умисел до кінця, оскільки коли потягнув кабель, спрацювала сигналізація і на місце приїхали працівники охорони АТ «Укртелеком» та поліція, які його затримали.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що так склались обставини, йому необхідні були кошти, однак він зробив відповідні висновки та просив призначити справедливе покарання з можливістю відбування покарання без позбавлення волі з іспитовим строком в один рік.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просила суворо не карати її підзахисного, врахувати щире каяття, призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк в один рік, у зв`язку із тяжкою хворобою обвинуваченого, на підтвердження чого надала виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого). Зазначена виписка також була долучена й прокурором.

Від представника потерпілої особи ОСОБА_6 07.04.2023 року разом із цивільним позовом до суду надійшла заява про розгляд провадження без участі представника потерпілого.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати, долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням в інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, офіційно не працює, має середню освіту, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимостей не має, відомості щодо перебування обвинуваченого у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , при цьому встановлено, що він в силу ст. 89 КК України судимостей не має, офіційних джерел для існування не має, що і спонукало його до вчинення корисливого кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно ч. 3 ст. 15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України призначаючи покарання за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_3 вчинив незакінчений замах на кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, йому не може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк, який перевищуватиме дві третини максимального строку, передбаченого санкцією статті.

Крім того, суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , який має тяжке захворювання, на підтвердження чого суду було надано медичний документ.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, стан його здоров`я, який раніше не судимий в силу статті 89 КК України, суд дійшов висновку про можливість призначення мінімального покарання у вигляді п`яти років позбавлення та на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з застосуванням іспитового строку два роки.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1, 2 ст. 76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 24.03.2023 року, та ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, у випадку порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 24.03.2023 року по день його фактичного звільнення з місця попереднього ув`язнення включно. В такому випадку строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати з 24.03.2023 року.

Щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, цивільного позову та речових доказів.

Щодо цивільного позову у кримінальному провадженні суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Представником потерпілої особи Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» ОСОБА_6 до ОСОБА_3 заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину на загальну суму 1356 гривень 16 копійок, який обвинувачений ОСОБА_3 визнав у повному обсязі та готовий відшкодувати спричинену ним шкоду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з норм частин першої, четвертої статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, за якими особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов; форма і зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. При цьому права та обов`язки цивільного позивача, цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (частина друга статті 61, частина друга статті 62 КПК України).

Частиною 1 статті 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частина 1 статті 22 ЦК України передбачає відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та матеріалами провадження підтверджується, що потерпілій стороні були завдані збитки в розмірі 1356 гривень 16 копійок, що були заявлені в цивільному позові, які підлягають відшкодуванню обвинуваченим на користь цивільного позивача.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати та ОСОБА_3 негайно звільнити з-під варти, у зв`язку з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Витрати для проведення експертиз відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно у даному кримінальному провадженні підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 63, 65, 71, 72, 185 КК України, ст. 100, 128, 129, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання в строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати строк його попереднього ув`язнення, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання термін його попереднього ув`язнення у період із 24.03.2023 року по день його фактичного звільнення з місця попереднього ув`язнення включно.

Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.03.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати та негайно, звільнити обвинуваченого з-під варти, у зв`язку із призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» поданого його представником ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення злочину на загальну суму 1356 (одна тисяча триста п`ятдесят шість) гривень 16 (шістнадцять) копійок задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Одеської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», Ідентифікаційний код № 01186691, 1356 (одну тисячу триста п`ятдесят шість) гривень 16 (шістнадцять) копійок в якості відшкодування майнової шкоди, завданої злочином.

Арешт, накладений на майно, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року, - скасувати.

Речові докази, а саме:

- захисні оболонки від кабелю в кількості 3 (трьох) штук, очищені від захисної оболонки два мотки кабелю розміром 5 метрів, фрагмент кабелю розміром 5 метрів, ніж з дерев`яною ручкою, який запакований до сейф-пакету № PSP 4216512 знищити;

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7