Справа № 953/97/23
н/п 1-кс/953/1308/23
"14" лютого 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи керівником т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», 11.08.2022, перебуваючи за місцем дислокації податкового органу окупаційної адміністрації, а саме т.зв. «Налоговой службы Харьковской области» за адресою: Харківська область м. Куп`янськ, вул. Харківська, 99, здійснив реєстрацію т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы» за російським законодавством, в результаті чого вказане підприємство отримало зобов`язання щодо сплати податку на прибуток у казну держави-агресора та її окупаційних органів.
Крім того, ОСОБА_4 , як керівником т.зв. новоствореного окупаційною адміністрацією підприємства «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», 11.08.2022 відкрито розрахунковий рахунок у валюті РФ в т.зв. Филиале № 5 Коммерческого Банка «Международный Расчетный Банк» (Общество с ограниченной ответственностью Республика Южная Осетия), що розташоване за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Хімушина, 10.
Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_4 в якості посадової особи т.зв. «Государственное предприятие «Продовольственные ресурсы», 17.08.2022 на безоплатній основі передав представнику держави-агресора РФ, а саме ТОВ «Геліос Плюс», яке знаходиться за адресою: РФ, Ростовська область, м. Ростов-на-Дону, вул. Московська, 63, матеріальні ресурси у вигляді пшениці врожаю 2021 року.
Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
Відповідно до інформаційних довідок з державних реєстрів, у тому числі Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наданої РСЦ ГСЦ МВС в Харківській області інформації, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві власності належать: 1/18 житлового будинку, загальною площею 88,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ; будинку, загальною площею 68,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 .
В межах вказаного кримінального провадження 05.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, ухвалою Київського районного суду м. Харкова слідчим суддею відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Усвідомлюючи наслідки відповідальності за ч. 1 ст. 111-2 КК України, в тому числі конфіскації майна у випадку доведеності вини, підозрюваний має реальну можливість як особисто, так і через рідних, знайомих, чи уповноважених осіб вільно розпорядитися вказаним майном, чи в інший спосіб перешкодити його вилученню і збереженню, що поставить під загрозу досягнення завдання кримінального провадження.
Відтак, необхідність накладення арешту на майно, власником якого є ОСОБА_4 , обґрунтовано сукупністю підстав вважати, що таке майно може підлягати конфіскації у випадку прийняття в подальшому відповідного рішення судом.
А ризиком, для запобігання якого необхідне накладення арешту, є можливість відчуження цього майна з метою уникнення його можливої конфіскації як виду покарання, що підтверджує існування потреби у такому заході забезпечення кримінального провадження.
Зважаючи на викладене, на час досудового розслідування на вказане у клопотання майно необхідно накласти арешт шляхом встановлення заборони на відчуження, розпорядження та/або користування майном з метою його збереження, недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі.
Сторона обвинувачення зазначає, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема відчуженню, втрати, передачі майна, власником якого є ОСОБА_4 , щодо якого може бути застосована конфіскація як вид покарання.
В судове засідання прокурор не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, в матеріалах клопотання міститься заява прокурора ОСОБА_3 , в якій вона просить у зв`язку зі значною завантаженістю та участю в інших судових засіданнях, здійснити розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримує, просить задовольнити (а.с. 52).
Оскільки сторона обвинувачення, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 .
05.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації та підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, а також добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації держави-агресора (а.с. 10-14).
Санкція ч. 1 ст. 111 КК України, передбачає позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №319771871 від 09.01.2023, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , є власником такого майна:
- 1/18 житлового будинку, загальною площею 88,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ;
- будинку, загальною площею 68,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 (а.с. 49-51).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
За змістом ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурор довів наявність підстав вважати, що вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні, враховуючи санкцію ч. 1 ст. 111 КК України.
Захід забезпечення у вигляді арешту майна підозрюваного, шляхом заборони відчуження вказаного майна, належного підозрюваному, відповідає завданням кримінального провадження.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності підозрюваного ОСОБА_4 завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:
- 1/18 житлового будинку, загальною площею 88,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 ;
- будинку, загальною площею 68,8 кв.м., адреса: АДРЕСА_2 до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_4 в той же строк, але з моменту отримання ним копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1