Номер провадження: 11-сс/813/220/23
Справа № 946/175/23 1-кс/946/125/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001073за апеляційною скаргою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді

Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 08 березня 2023 року із забороною залишати цілодобово місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного до 08 березня 2023 року обов`язок прибувати до слідчого та суду за першою вимогою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати. Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту тяжкості кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

Зазначає, що в ході судового розслідування були встановлені ризики переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу слідчий суддя мав оцінити вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання , що загрожує підозрюваному ,відсутність у підозрюваного місця роботи або навчання, його незадовільний майновий стан, наявність обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя безпідставно не врахував, що ОСОБА_7 продовжив свою злочинну діяльність, будучи підданим кримінальному переслідуванню в іншому кримінальному провадженні, не врахував суспільну небезпечність підозрюваного , який обвинувачується у незаконному поводженні з вогнепальною зброєю в іншому кримінальному провадженні. Наразі він підозрюється у викраденні гладкоствольної вогнепальної зброї з боєкомплектом , що вказує на підвищену суспільну небезпеку підозрюваного , його кримінальну поведінку та спрямованість дій на вчинення нових тяжких та особливо тяжких злочинів.

Поза увагою слідчого судді залишилося , що підозрюваний не одружений , малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, не має законних джерел доходу, характеризуватися посередньо, отже існують ризики , що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК і з метою запобігання встановленим ризикам , передбаченим п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог. Просив залишити без змін запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей, дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, суд має оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1ст. 178 КПК . Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

За результатами розгляду клопотання, як видно, слідчий суддя не погодився з доводами слідчого про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , відмовив у задоволенні клопотання слідчого, та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту .

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання заявленим у клопотанні слідчим ризикам.

Як видно у провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0001073, в якому 09.01.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вичненні кримінального правопорушення , передбаченого ч 4 ст. 185 КК України.

Висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4ст. 185 КК України в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться.

Разом із тим , один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

Обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину і , що при цьому прокурором не доведено існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, ніж тримання під вартою.

Слідчим суддею було враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання , проживає з батьками, що свідчить про наявність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, раніше не судимий.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Колегія суддів вважає доведеним існування ризику переховування від органу досудового розслідування .

Але вірогідність існування цього ризику у сукупності із ризиками, які були встановлені слідчим суддею , не переконує колегію суддів у тому , що запобігти цим ризикам може лише найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою, як на те вказує прокурор в апеляційній скарзі.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на підвищену суспільну небезпеку особи підозрюваного , яка за його твердженням полягає у тому , що дії ОСОБА_7 спрямовані на незаконне заволодіння вогнепальною зброєю, як на підставу для обрання щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу , не можуть бути визнані достатньою підставою для застосування такого запобіжного заходу, оскільки тяжкість та суспільна небезпечність інкримінованого злочину підлягає врахуванню з сукупністю з іншими відомостями , передбаченими ст. 178 КПК України.

Сукупність обставин, що підлягають врахуванню під час розгляду клопотання , як видно дали слідчому судді підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. Доводи апеляційної скарги такі висновки слідчого судді не спростовують.

Відсутність у підозрюваного місця роботи не є достатньою підставою для застосування у цьому провадженні найбільш суворого запобіжного заходу.

Додані під час апеляційного розгляду прокурором додаткові матеріали , зокрема вирок від 06.02.2023 року , який не набрав законної сили , і за яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 357 КК України , а також відомості про здійснення виклику поліції 17.01.2023 року за фактом домашнього насильства , який за внесеною інформацією не підтвердився, не є достатньою підставою для висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе запобігти ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали щодо відсутності ОСОБА_7 за місцем проживання 18.01.2023 року під час перевірки дотримання умов запобіжного заходу , також не можна визнати достатньою підставою визнати помилковими висновки слідчого судді, враховуючи пояснення підозрюваного та прокурора щодо обставин відсутності ОСОБА_7 за місцем проживання під час перевірки.

Прокурор під час апеляційного розгляду підтвердив , що ОСОБА_7 з`являвся на виклики слідчого для участі у слідчий діях, інших відомостей щодо порушення ним покладених обов`язків не надходило.

При цьому, судова колегія враховує, що підозрюваний з`явився за першим викликом для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про погіршення його становища, що в свою чергу характеризує його як особу, яка здатна дотримуватися покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків.

З урахуванням наведеного апеляційний суд констатує, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не здатен забезпечити на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд не ґрунтуються на беззаперечних доказах та не доведені прокурором під час апеляційного розгляду скарги

Приймаючи до уваги всі наведені вище відомості про особу підозрюваного, які підлягають врахуванню відповідно до ст. 178 КПК та встановлені на цій стадії кримінального провадження ризики колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною покидати житло цілодобово в межах строку досудового розслідування з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість вказаного кримінального провадження.

Враховуючи викладене , апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 181, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3