Справа № 595/1292/22
Провадження № 1-кп/595/109/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2022 м. Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000194 від 26 жовтня 2022 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переволока Бучацького району, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого трактористом-машиністом с/г виробництва у ТзОВ «Бучачагрохлібпром», несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
26 жовтня 2022 року близько 12 год 10 хв, під час дії на території України правового режиму воєнного стану, у ОСОБА_5 , який перебував неподалік АДРЕСА_2 , на землях загального користування, що перебувають у комунальній власності Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме дизельного палива із паливного бака трактора марки «Беларус-920», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ТзОВ «Бучачагрохлібпром».
Реалізовуючи свій злочинний намір, достовірно знаючи, що на території держави діє правовий режим воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, бажаючи заволодіти неналежним йому дизельним паливом та в подальшому використовувати його для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, 26 жовтня 2022 року близько 12 год 10 хв ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік АДРЕСА_2 , на землях загального користування, що перебувають у комунальній власності Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області, маючи вільний доступ до трактора марки «Беларус-920», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на цій же земельній ділянці, та попередньо знаючи про наявність дизельного палива у паливному баку даного трактора, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, використовуючи тракторний гумовий шланг та заздалегідь підготовлену пластикову каністру ємкістю 10 літрів, підійшов до паливного бака трактора та, із використанням гумового шланга, здійснив злив дизельного палива загальним об`ємом 10 літрів у вищезгадану каністру, після чого помістив каністру з паливом у трактор марки «Беларус-920», після чого на вказаному тракторі разом із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатися викраденим дизельним паливом на власний розсуд.
Даною крадіжкою ОСОБА_5 заподіяв ТзОВ «Бучачагрохлібпром» матеріальну шкоду на загальну суму 520 гривень.
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану.
31 жовтня 2022 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_4 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України в приміщенні Бучацької окружної прокуратури укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн, яке повинен понести ОСОБА_5 .
Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Представник потерпілого ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому покарання, визначеного цією угодою.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є тяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілого ТзОВ «Бучачагрохлібпром», представник якого надав свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та підтвердив свою згоду на укладення угоди усно в судовому засіданні.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Враховуючи положення ст. 50 КК України, за якою покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, його ставлення до скоєного, який свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, усунув заподіяну шкоду, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави призначити покарання, застосувавши ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не змінювати.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394,473, 474, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 жовтня 2022 року між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із врахуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Скасувати арешт вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2022 року.
Речові докази:
- два сліди папілярних узорів рук, які поміщено у паперовий конверт із написом «Національна поліція України» та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000194, залишити при матеріалах кримінального провадження;
- пластикову каністру ємкістю 10 л, яка належить ОСОБА_5 , - знищити;
- дизельне паливо, загальним об`ємом 10 л, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром», - повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Бучачагрохлібпром».
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1