Справа № 487/938/23
Провадження № 1-кс/487/503/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000354 від 18.02.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000354, звернулася до слідчого судді з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 18.02.2023, а саме: халат який поміщено до сейф-пакета № SUD3047023; спортивні штани сірого кольору та труси чорного кольору - вказані предмети поміщені до сейф-пакету SUD 3047022. Місцем зберігання вилученого майна, визначити кімнату речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучене майно, щодо якого ініційоване клопотання, є знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, може бути використано у якості речового доказу у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України на нього необхідно накласти арешт.

Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання підтримала, просила про його задоволення.

На підставі ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Із матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000354 від 18.02.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 17.02.2023 до Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинено тяжкі тілесні ушкодження, а саме ножове проникаюче поранення брючної порожнини та грудної клітки зліва.

18.02.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.02.2023 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_3 , в ході огляду місця події було виявлено та вилучено, а саме: халат, який поміщено до сейф-пакета № SUD3047023; спортивні штани сірого кольору та труси чорного кольору, які поміщені до сейф-пакету № SUD3047022.

Постановою начальника відділення СВ МРУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 від 18.02.2023 виявлене та вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000354.

У зв`язку з чим в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилученого майна в ході проведення огляду місця події, яке є речовим доказом та має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч.2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимогами ст. 173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так прокурором доведено, що майно, вилучене під час огляду місця події, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З урахування викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 18.02.2023, а саме:

- халат, який поміщено до сейф-пакету № SUD3047023;

- спортивні штани сірого кольору та труси чорного кольору, які поміщено до сейф-пакету № SUD 3047022.

Місцем зберігання вилученого майна визначити кімнату речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1