Справа №712/1044/22
Провадження № 1-кп/712/439/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2022 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не маючий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , учасником ліквідації наслідки аварії на ЧАЕС, бойових дій, інвалідом, депутатом не являється, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи особою, яка неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , так як систематично вчиняв відносно свого батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дії психологічного насильства, що підтверджується постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.05.2021 справа № 712/2805/21, 15.10.2020 справа № 712/9503/20, 17.11.2021 справа № 712/11639/21, 11.01.2022 справа № 712/12713/21.

17.01.2022 приблизно о 19 год. 00 хв., діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство стосовно свого батька ОСОБА_6 , що виразилось у словесних образах грубою нецензурною лайкою, криках, приниженні, внаслідок чого потерпілий зазнав психологічних страждань, що призвело до негативних переживань, побоювань за свою безпеку та відповідно, погіршення якості життя.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що не вчиняв домашнє насильство відносно батька. Щодо складання протоколів про адміністративне правопорушення йому не було відомо, постанови суду він не оскаржував, хоча не заперечував той факт що деякі штрафи відповідно до постанов він сплатив, по яким саме він не пам`ятає. Також зауважив, що батько сам є ініціатором конфліктів і постійно викликає поліцію. Просив суд, його виправдати.

Незважаючи не невизнання своєї вини за ст. 1261 КК України вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_6 який вказав, що його син ОСОБА_4 систематично, умисно та цілеспрямовано, психологічного з нього знущається, постійно погрожує, висловлюється в його адресу нецензурною лайкою, вживає алкоголь, аморально себе поводить, не працює. З метою захисту свого життя і здоров`я він постійно, систематично викликає працівників поліції. В наслідок вказаних дій у нього погіршився стан здоров`я оскільки він переживає за дані конфлікти, та має проблему із серцем.
- показами свідка ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні надала аналогічні покази, які надав потерпілий та додала, що її син ОСОБА_8 зловживає алкогольними напоями. Тиждень він не вживає алкогольні напої, потім три тижня вживає. Під час перебування в стані сп`яніння, вчиняє постійно сварки, піднімає руку на батька, виражається на них нецензурною лайкою, психологічно вчиняє на них тиск , завдає шкоду майну, яке вони вимушені потім замінювати. Із за вказаних дій вони неодноразово з потерпілим були вимушені викликати поліцію. У потерпілого із за цього постійно підвищується тиск та погіршився стан здоров`я.

- показами свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні зазначив, що потерпілий та обвинувачений є його сусідами по сходовому майданчику. Неодноразово з їх квартири він чув крики та звуки боротьби. Конфлікти між батьком та сином відбуваються на протязі багатьох років. Один раз серед ночі до нього подзвонили в квартиру працівники поліції і повідомили , що вони приїхали на виклик та їм потрібно в квартиру АДРЕСА_2 , де проживають сім» я Билини, з цього приводу він давав пояснення. Крім того один раз він був вимушений викликати поліцію, оскільки почув крики, та сильний шум з квартири сусідів. Бійки особисто він не бачив. Також додав, що неодноразово бачив, що ОСОБА_10 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

- відомостями протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2022, згідно якого ОСОБА_6 , повідомив, що 17.01.2022 близько 19:00 год за адресою проживання його син ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою;

- даними судових рішень (постановами Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.10.2020, 17.05.2021, 17.11.2021, 11.01.2022), відповідно до яких ОСОБА_4 систематично притягувався до адміністративної відповідальності щодо вчинення домашнього насильства відносно батька.

Не визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України, спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене, не відповідає об`єктивним обставинам та спростовується доказам по справі, зібраним на досудовому слідстві, та дослідженими в ході судового розгляду. Показання потерпілого та свідків є логічними, послідовними та взаємоузгодженими, у тому числі щодо деталей і розвитку подій, та відповідають іншим обставинам провадження. Зазначене дає підстави стверджувати, що показання є достовірними.

Посилання обвинуваченого на те, що ініціатором конфлікту стає потерпілий, спростовується показами потерпілого, свідків та переліченими вище доказами. Його твердження про те, що відносно нього не складалися адміністративні протоколи, спростовуються постановами суду, відповідно до яких обвинувачений неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо потерпілого. Вказані постанови вступили в законну силу. Крім того із постанов суду вбачається, що обвинуваченого неодноразово працівники поліції під час виклику доставляли на освідування до КП «ЧОНД» та відповідно до висновків був встановлений діагноз «алкогольне сп`яніння». Тобто вказані докази спростовують доводи обвинуваченого щодо того, що працівники поліції не складали відносно нього протоколи та не доставляли на освідування.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченим, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою як окремо, так і в сукупності, доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини, визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та які містяться у матеріалах цього провадження.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи, яка встановлюється шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Судом у цій справі враховується й те, що законодавче визначення домашнього насильства міститься як в міжнародних, так і національних правових актах.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства. При цьому ст. 2 цього Документу наголошує, що Стамбульська конвенція застосовується до всіх форм насильства стосовно жінок, у тому числі домашнього насильства, яке зачіпає жінок непропорційно.
Таким чином, міжнародно-правова регламентація вказаного питання орієнтує, що визначальним є правова заборона будь-якої форми насильства, яка може відображатися у різних статтях КК, незалежно від родового об`єкта кримінально-правової охорони, оскільки принциповим є не сфера суспільних відносин, в яких відбувається насильство, а сам факт таких дій, які є забороненими.
На національному рівні у п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII КК України доповнено ст. 126-1 КК України, згідно із якою домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Окрім того, юридична відповідальність за домашнє насильство передбачена не лише кримінальним законом, а й ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої домашнє насильство визначається як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Отже, наведені аргументи переконують, що поняття «домашнє насильство» має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця.
Наведена правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №453/225/19.
З урахуванням того, що Конституцією України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Також, Конституція декларує право кожного на повагу до його гідності, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставини, які обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують та наявність обставин, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, згідно наданої характеристики зловживає спиртними напоями, в стані алкогольного сп`яніння веде себе негативно та вчиняє сімейне насильство, не працює, і вважає, за необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.
Фактично, характеристика обвинуваченого зводиться до того, що останній не вміє себе поводити у стані алкогольного сп`яніння, а саме те, що після вживання спиртних напоїв він стає агресивним, буйним, вчиняє насильство та не може себе втримати.
А тому, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень , саме таке покарання у майбутньому сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діяння.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376, 381-382 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 1261 КК України.
Призначити покарання ОСОБА_4 за ст. 1261 КК України у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1