ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3068/22 Справа № 175/2436/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000125 від 18 серпня 2022 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Водяне Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_9 20 квітня 2022 року будучи відповідно постанови Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.10.2019 у справі № 202/6435/19, позбавлений права керування транспортним засобом, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , знайшов у мережі інтернет, а саме у соціальній мережі «Інстаграм» електронну сторінку, електронну адресу в ході досудового розслідування не встановлено, на якій були зазначені послуги по виробництву посвідчень водія в порушення порядку визначеного постановою КМУ №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», яке передбачає в тому що особам позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складання теоретичного і практичного іспитів у територіальному сервісному центрі МВС.
В цей час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на пособництво у виготовленні підробленого водійського посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме водійське посвідчення на право керування транспортних засобів категорії «А, В, С1, С» з метою його подальшого використання у власних цілях.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_9 , скориставшись мобільним додатком «Інстаграм», надіслав СМС-повідомлення власнику зазначеної електронної сторінки, в ході спілкування з яким через повідомлення, домовився про виготовлення, подальше придбання та оплату вартості підробленого водійського посвідчення за 7500 гривень. В цей же день, за попередньою домовленістю з власником зазначеної вище електронної сторінки, ОСОБА_9 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підроблення посвідчення водія, передав в електронному вигляді через повідомлення в додатку «Інстаграм», свій фотознімок, фото паспорта з анкетними даними та зразок підпису з метою внесення їх до підробленого посвідчення водія, тим самим вчинив пособництво в підробленні вказаного офіційного документа. Після чого, в невстановлений під час досудового розслідування день та час, невстановлена особа виготовила підроблене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , серії НОМЕР_1 від 23.04.2022 року.
В подальшому ОСОБА_9 у невстановлений під час досудового розслідування день та час, будучи пособником у підроблені офіційного документа, отримав від невстановленої особи водійське посвідчення, серії НОМЕР_1 , видане центром ТСЦ 8044 від 23.04.2022 на його ім`я, з метою його подальшого використання для підтвердження права керування транспортним засобом.
Далі, 18 серпня 2022 року приблизно о 06 годині 15 хвилин, ОСОБА_9 , перебуваючи за кермом транспортного засобу марки «Volkswagen LT» державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Бабенка розташованої в смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, був зупинений поблизу будинку №2 працівниками Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області для перевірки документів.
В цей момент, у ОСОБА_9 винник протиправний умисел спрямований на використання підробленого документа, а саме: водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , видане 23.04.2022 серії НОМЕР_1 , що посвідчує його право на керування транспортними засобами категорії «А, В, С1, С».
Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання підробленого документа, а саме: водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого на його ім`я з правом керування транспортними засобами категорії «А, В, С1, С» отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, надав працівникам поліції для ознайомлення вищевказане водійське посвідчення тим самим використав завідомо підроблений документ.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_9 засудженим: за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 4 місяці, від відбування якого звільненити на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 358 КК України суд не врахував положень ст. 69-1 КК України та необґрунтовано призначив обвинуваченому, який визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, покарання, яке перевищує 2/3 максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Виходячи з правових висновків ВСУ № 5-23кс(15)16у від 14.04.2016 року, при призначенні покарання із застосуванням статті 69-1 КК добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди не враховується (відсутність цієї ознаки не є перешкодою для застосування спеціальних правил призначення покарання) тоді, коли такі збитки або шкоду не заподіяно.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, яким не завдано шкоду, та свою вину визнав повністю. Разом із цим, в якості обставин, що у відповідності з вимогами ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено максимальне суворе покарання у виді обмеження волі на строк до 2 років, за наявності обставин, передбачених ст. 69-1 КК України, розмір покарання не міг перевищувати 1 рік 4 місяці обмеження волі.
Між тим, всупереч наведеним вимогам, суд призначив обвинуваченому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у виді обмеження волі на строк 2 роки, що виходить за межі покарання, яке можливо призначити у цьому випадку.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, через призначення покарання, яке вимогам закону не відповідає, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення, визначивши ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, яке відповідатиме положенням ст. 69-1 КК України.
Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.
Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, змінити в частині призначення покарання.
Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання за умови, що протягом 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4