Справа № 159/3942/21
Провадження № 1-кс/159/233/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

старшого слідчого ОСОБА_4

розглянувши в залі суду скаргу ОСОБА_3 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 від 20 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000412 від 31.10.2014 року,

в с т а н о в и в :

Слідчим відділом Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 31 жовтня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Розслідування проводилося з приводу того, що 25 вересня 2009 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області засуджено ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ст.291 КК України, а саме за те, що він, о 22 год. 40 хв. 25 травня 2007 року, у темну пору доби, рухаючись гужовою повозкою, не обладнаною світлоповертачем спереду білого кольору та ліхтарем білого кольору, на 98 км + 920 м автодороги Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу с. Погиньки Ковельського району Волинської області, грубо порушуючи чинні на транспорті правила, а саме: п.1.2, 7.2,7.3,7.7 «а», «б», п.11.2 правил дорожнього руху України, виїхав на смугу зустрічного руху, і рухаючись у напрямку м. Ковеля, зіткнувся із автомобілем марки «Фольксваген Т- 4», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , що рухався у напрямку м. Луцька. В результаті цього сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій пасажири автомобіля марки «Фольксваген Т-4», потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження, що спричинили їх смерть, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 отримали тяжкі тілесні ушкодження. Потерпілий ОСОБА_6 отримав легкої тяжкості тілесні ушкодження.

Під час розслідування з`ясовувалася можливість притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, поряд з ОСОБА_5 , також і водія автомобіля ОСОБА_6 .

Слідчий обґрунтовано прийшов до висновку, що підстави для такого притягнення відсутні і закрив провадження у справі.

Для притягнення до кримінальної відповідальності необхідно встановити прямий причинний зв`язок між діями чи бездіяльністю ОСОБА_6 і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. Тривале розслідування, надмірно тривале, що викликало через свою безрезультатну тривалість реагування Європейського суду з прав людини, привело до однозначного висновку, що довести згаданий прямий причинний зв`язок неможливо.

Досудовим розслідуванням однозначно встановлено, що підвода у момент зіткнення знаходилась на смузі руху ОСОБА_6 і рухалась йому назустріч. В той же час, досудовим розслідуванням не встановлена критично важлива річ, а саме, де і у який момент підвода з`явилась на смузі руху ОСОБА_6 і стала для нього перешкодою. Чи їхала вона постійно, протягом достатнього для її виявлення часу, йому назустріч, чи виїхала вона на смугу руху ОСОБА_6 з боку безпосередньо перед ним, або ж у місці, коли для реагування у ОСОБА_6 не залишилося часу, усе це залишилось невідомим і усунути цю невідомість не вдалося. І, як видно з обставин справи, усунути цю невідомість з необхідною достовірністю неможливо.

За умови згаданої невідомості немає сенсу проводити слідчий експеримент, оскільки неможливо буде задати для нього чіткі умови: не встановлено, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_6 , не встановлено також в якому місці вона з`явилась на його смузі руху збоку. Якщо провести слідчий експеримент з умовою, що підвода постійно рухалась назустріч ОСОБА_6 , доказове значення такого експерименту буде ніяким, оскільки, виходячи з обставини справи, неможливо буде усунути розумні сумніви, що підвода з`явилася на смузі руху ОСОБА_6 у довільному місці збоку, а не постійно їхала йому назустріч по його смузі руху. А саме, виходячи з обставин справи, підвода фактично була некерованою, оскільки неможливо розумно допустити, що ОСОБА_5 свідомо рухався підводою назустріч транспорту, його вина полягає в тому, що він взагалі виїхав підводою на дорогу, до того ж, неосвітленою підводою. При некерованості підводи вона могла виїхати на смугу руху ОСОБА_6 будь-де і будь-коли. Неможливо за цих обставин довести, що ОСОБА_6 мав можливість уникнути зіткнення, зупинитись перед підводою або її об`їхати, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_6 .

За умови згаданої невідомості неважливо, чи перевищував ОСОБА_6 швидкість, чи був його автомобіль у належному технічному стані, чи мав він право перевозити пасажирів, чи відповідало його здоров`я вимогам для водія і таке інше. За будь-яких можливих порушень ОСОБА_6 неможливо буде довести прямий причинний зв`язок між ними і наслідками дорожньо-транспортної пригоди. За будь-яких таких порушень, як вже зазначалося, завжди буде не усунута розумна можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_6 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. Прямого причинного зв`язку не буде. Прямою причиною дорожньо-транспортної пригоди будуть лише дії ОСОБА_5 .

До того ж, неможливо примусити ОСОБА_6 передбачити неймовірну безпечність ОСОБА_5 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. ОСОБА_6 , навіть за умови порушення ним правил дорожнього руху, не міг передбачити, що прямо перед ним, на його смузі руху, з`явиться кінь з возом, чого при розумному передбаченні не може статись ніколи. Водій-порушник відповідає за необережні дії і ця відповідальність також має межі, він не може відповідати, наприклад, за неймовірну нічну появу підводи з конем на дорозі, яка рухається йому назустріч по його смузі руху. За таких обставин слід прийти до висновку, що у прямому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди знаходяться дії особи, яка допустила появу підводи з конем на дорозі, а не дії водія, який зіткнувся з нею, навіть за умови перевищення ним швидкості. Перевищуючи швидкість, водій не мав можливості брати в передбачення-розрахунок нічну підводу з конем, яка рухається йому назустріч.

Виходячи з наведених вище міркувань, суд відхиляє доводи скарги про неповноту розслідування. Будь-які слідчі дії, в тому числі і ті, які названі в скарзі, ті, які називались в ухвалах слідчих суддів, постановах прокурорів, не зможуть усунути головну перешкоду для повідомлення ОСОБА_6 про підозру, а саме, не усунуть розумну можливість того, що підвода могла з`явитись збоку, безпосередньо перед автомобілем ОСОБА_6 , а тому він не мав можливості зупинитись перед нею незалежно від будь-яких своїх порушень, навіть якщо вони будуть доведені. До того ж, підвода могла з`явитись у довільному місці і достовірно встановити це місце неможливо. Крім цього, як було сказано, неможливо примусити ОСОБА_6 , при всіх його можливих порушеннях, нести відповідальність за неймовірну безпечність ОСОБА_5 , який виїхав неосвітленою підводою вночі на трасу та ще й втратив контроль над конем, в результаті чого він вийшов прямо назустріч транспорту. В будь-якому випадку, ОСОБА_6 , при всіх своїх можливих порушеннях, діяв в руслі логіки дорожнього руху, а ОСОБА_5 діяв поза межами цієї логіки, наскільки далеко за цими межами, що спрогнозувати його поведінку, зокрема ОСОБА_6 , було неможливо. Звісно, якщо б ОСОБА_6 міг собі уявити, що на великій трасі вночі йому назустріч може їхати неосвітлена підвода з некерованим конем, він би безумовно змінив свою поведінку. Водія можливо покарати лише за порушення, наслідки яких він спроможний спрогнозувати, неможливо його покарати за відсутність прогнозу неймовірної події.

Керуючись ст.307 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 , про скасування постанови старшого слідчого СВ Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_4 від 20 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000412 від 31.10.2014 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали відбулося о 13 год. 00 хв. 06 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_12