Справа № 442/6955/22
Провадження № 1-кп/442/340/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000259 від 03.08.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Нові Стрілища Жидачівського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, адвокатом та депутатом не є, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , діючи всупереч вимогам ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до своєї гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», перебуваючи на профілактичному обліку у Дрогобицькому РВП ГУНП у Львівській області як кривдник, 02.08.2022 орієнтовно о 17.00 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилося в умисному систематичному фізичному та психологічному насильстві, що призвело до фізичних та психологічних страждань, вчиненому шляхом образи нецензурними словами, приниженні гідності, демонстрації власної зверхності та фізичної переваги, намаганні відібрати у дружини мобільний телефон та позбавити її можливості телефонувати до поліції, в подальшому пішов за нею в дитячу кімнату, схопив обома руками за шию та став душити, взяв дерев`яний дитячий стілець та, в присутності малолітньої внучки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прибігла в кімнаті на крик бабусі, умисно наніс ОСОБА_7 чотири удари в область голови і тулуба, тим самим заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді синців на чолі зліва, на задньо-боковій поверхні шиї зліва, на задній поверхні лівого плечового суглобу, на зовнішній поверхні лівого плеча, на внутрішній поверхні в лівій третині лівого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Такі насильницькі дії ОСОБА_3 призвели до психологічних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_5 , які проявилися у вигляді пригніченого настрою, переживанні за власне здоров`я, внуків, тривожності, напруженості, емоційної лабільності, астенії, а також заподіянні легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_3 є умисними та систематичними, оскільки до цього моменту він бува двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто за ст.173-2 КУпАП, зокрема: постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.08.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення 27.07.2020 насильства в сім`ї щодо дружини ОСОБА_5 , та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн., а також постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20.05.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення 17.04.2022 насильства в сім`ї щодо дружини ОСОБА_5 та дочок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом 170 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 умисно систематично вчинив фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та отримання нею тілесних ушкоджень легкого ступеня, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Розкаявся у вчиненому, просить суд суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просить обвинуваченого суворо не карати.
Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим і визнає фактичні обставини доведеними.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ст.126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчинив фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи та отримання нею тілесних ушкоджень легкого ступеня.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.ст.65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, по місцю реєстрації характеризується посередньо.
Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, є щире каяття, а також думка потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини та вчинення такого в стані алкогольного сп`яніння.
З врахуванням наведеного, аналізуючи особу винуватого, як в загально соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд, з урахуванням положень Загальної частини Кримінального кодексу України дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
А тому, враховуючи те, що обвинувачений є особою пенсійного віку, у вчиненому розкаюється, думку потерпілої, яка просить обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.
Крім того, судом береться до уваги позиція державного обвинувача, який просить суд, застосувати ст.75 КК України до основного покарання.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
На стадії досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання на даній стадії суд не вбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1