Справа № 467/315/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2023 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000216 від 08 вересня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, освіта вища, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді виконуючого обов`язків директора Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83) - заступника начальника державної установи "Арбузинська виправна колонія (№ 83) з виробництва, на даний час працюючого головним інженером Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83), зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, будучи службовою особою, передбаченою приміткою 1 до ст. 364 КК України, протиправно використав надані йому владні та службові повноваження для вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

14 вересня 2022 року приблизно о 13:45 годині ОСОБА_6 прибув до директора ДП «Підприємство ДКВС України (№ 83)» ОСОБА_4 за місцем знаходження вказаної установи, за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1, де в ході розмови з останнім повідомив, що зрозумів та обдумав протиправне прохання ОСОБА_4 в частині надання йому неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за календарний рік в який буде укладено договір про спільний обробіток земельної ділянки, за безперешкодне підписання і реєстрацію договору про спільний обробіток земельної ділянки площею 32.8004 га, що розташована на території Южноукраїнської ОТГ Вознесенського району, Миколаївської області.

20 вересня 2022 року приблизно о 12:25 годині ОСОБА_6 за попередньою домовленістю по телефону прибув на робоче місце ОСОБА_4 та надав підготовлені скореговані проекти договорів, на що останній зазначив про необхідність їх додаткової перевірки юристами. Крім того, на питання ОСОБА_6 з приводу остаточних строків укладення договору ОСОБА_4 зазначив, що договір буде укладатись строком на 5 років, за що сума неправомірної вигоди станом на підписання договору має складати 1 000 доларів США за рік користування земельною ділянкою.

26 вересня 2022 року ОСОБА_6 на вимогу ОСОБА_4 прибув за місцем знаходження ДП «Підприємство ДКВС України (№83)» з узгодженими проектами Договору про спільний обробіток земельної ділянки площею 32.8004 га, що розташована на території Южноукраїнської ОТГ Вознесенського району, Миколаївської області, та в присутності останнього підписав їх та поставив відтиск печатки ТОВ «Южбудстрой», передавши відповідні екземпляри договору ОСОБА_4 .

Останній, отримавши підписані договори, продовжуючи переслідувати свої протиправні наміри та корисливий мотив направлений на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , повідомив, що підпише їх та офіційно зареєструє на підприємстві, зазначивши, що після цього має бути виконане його прохання в частині надання неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США.

29 вересня 2022 року ОСОБА_6 у черговий раз за попередньо домовленістю в телефонному режимі з директором ДП «Підприємство ДКВС України (№ 83)» ОСОБА_4 прибув до внутрішнього двору вказаного підприємства, де зустрівся з ОСОБА_4 . У свою чергу ОСОБА_4 передав йому один екземпляр договору № 2-Г про спільний обробіток земельної ділянки від 29.09.2022 року, підписаного з його сторони та відповідно зареєстрованого.

У той же час, при передачі вищевказаного договору, ОСОБА_4 продовжуючи переслідувати свої протиправні наміри та діючи з корисливих мотивів направлених на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за укладання договору про спільний обробіток земельної ділянки, дотримуючись конспіративних заходів особистої безпеки та приховання своїх протиправних дій від оточуючих та правоохоронних органів, повідомив ОСОБА_6 про необхідність передачі йому обумовленої суми неправомірної вигоди у спосіб та місці, які він сам визначить у подальшому.

22 листопада 2022 року, приблизно о 11:10 годині, ОСОБА_6 за попередньо домовленістю в телефонному режимі з директором ДП «Підприємство ДКВС України (№ 83)» ОСОБА_4 , прибув до вказаного підприємства, де передав останньому документи, а саме повідомлення про виконані земельні роботи на земельних ділянках та повідомлення про планування посіву соняшнику у період 2022-2023 років на відповідних земельних ділянках.

При цьому, ОСОБА_4 , отримавши від ОСОБА_6 вищевказані повідомлення, не відмовившись від свого злочинного умислу, продовжуючи переслідувати свої протиправні наміри направлені на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 за укладений договору про спільний обробіток земельної ділянки, повідомив, що передача неправомірної вигоди має бути здійснена після збору врожаю з вищезазначених земельних ділянок, тобто восени 2023 року. Тим самим, ОСОБА_4 не відмовився від своїх протиправних намірів в частині одержання від ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США за рік користування земельною ділянкою, дотримуючись конспіративних заходів особистої безпеки та приховання своїх протиправних дій від оточуючих та правоохоронних органів, переніс дату та час остаточної передачі йому обумовленої неправомірної вигоди на осінь 2023 року.

Таким чином, органом досудового розслідуванні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України, як прохання службової особи надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

Крім того, ОСОБА_4 у порушення вимог п.п. 1, 2 ст. 9 Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, п.п. 12.1, 12.2 розділу 12, п.п. 14.1 розділу 14, п. 15.1 розділу 15 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, діючи умисно у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, маючи умисел на незаконне носіння, придбання та зберігання бойових припасів та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, при невстановлених під час досудового розслідування обставинах незаконно придбав ручну гранату дистанційну (РГД-5) з підривачем типу УЗРГМ-2.

У подальшому маючи умисел на незаконне зберігання вибохових пристроїв, ручну гранату дистанційну (РГД-5) з підривачем типу УЗРГМ-2, яка відноситься до категорії бойових припасів основного призначення та придатна до вибуху, ОСОБА_4 переніс до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , та незаконно зберігав за вказаною адресою до моменту проведення обшуку та її вилучення 18 січня 2023 року.

Таким чином, органом досудового розслідуванні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

21 квітня 2023 року між прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 :

- за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку та визначити обов`язки, передбачені п.п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Стягнути із ОСОБА_4 витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в розмірі 4153 грн. 16 коп.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті відповідно до угоди зобов`язання та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 надіслав на адресу суду заяву. в якій просив розглядати справу в його відсутність та не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, укладеної між ОСОБА_4 та прокурором.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Судом у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України, є нетяжким та тяжким злочинами, в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнавав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушеннях (злочинів).

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать нормам матеріального та процесуального права, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та вимогам Кримінального кодексу України, а також відсутні підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Також при призначенні узгодженого сторонами покарання суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, суд враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві.

Суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу, оскільки останній працює та отримує заробітну, та з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 75 КК України визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно частина 2 статті 75 КК України визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд також вважає за можливе застосувати правила ч. 3 ст. 72 КК України, та призначене покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 368 КК України, виконувати самостійно.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 21 квітня 2023 року між прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та розміру покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

В силу ст.ст. 118, 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого витрати за проведення судової комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/115-23/1343 від 21.03.2023, що становлять - 4153 грн. 16 коп. на користь держави.

Відповідно до ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.01.2023 року на: - оригінал журналу реєстрації № 15 господарчих договорів (Г) розпочатий 06.01.2015 на 19-тій сторінці якого наявний реєстраційний запис щодо договору № 2-Г від 29.09.2022 стосовно земельної ділянки площею 32.8004 га. Журнал загалом на 52 аркушах у прошитому та пронумерованому вигляді; - оригінал договору № 2-Г про спільний обробіток земельної ділянки від 29.09.2022 укладений між в.о. директора ДП "Підприємство ДКВС України (№ 83) ОСОБА_4 та директором ТОВ "Южбудстрой" ОСОБА_6 , загалом на 4 аркушах: - мобільний телефон Redmi 9 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , imei № 1: НОМЕР_2 , imei № 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 - скасувати.

Згідно протоколу від 18.01.2023 року ОСОБА_4 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення о 17 год.00 хв. 18 січня 2023 року.

На підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року ОСОБА_4 було відсторонено від посади виконуючого обов`язків директора Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№83) - заступника начальника державної установи "Арбузинська виправна колонія (№ 83). Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.03.2023 року ОСОБА_4 було продовжено строк відсторонення від вказаної посади до 17.04.2023 року. В подальшому строк дії ухвали судом не продовжувався, та закінчився 17 квітня 2023 року.

На підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 134200 грн. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.03.2023 року ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.04.2023 року. В подальшому питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу судом не вирішувалося, тому такий закінчився 17 квітня 2023 року.

24 січня 2023 року ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням ОСОБА_8 застави, що підтверджуються копією квитанції та довідкою ТУ Державної судової адміністрації України в Миколаївській області.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі… якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом установлено, що з моменту звільнення із-під варти та до 17 квітня 2023 року, тобто в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладенні на нього судом обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 21 квітня 2023 про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0000216 від 08 вересня 2022 року між прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 263 КК України та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання:

- за ч. 1 ст. 368 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 2 (два) роки.

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, призначене покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Врахувати ОСОБА_4 у період відбування покарання його перебування у СІЗО м. Миколаєва період з 18 січня 2023 року по 24 січня 2023 року.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн., що знаходиться на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Миколаївській області (рахунок одержувача UA0016294, банк одержувача ДКС України м. Київ, МФО 820172, ) внесену згідно квитанції № 10 від 23 січня 2023 року - повернути заставодавцю ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової комплексної вибухово-технічної експертизи № КСЕ-19/115-23/1343 від 21.03.2023, в розмірі 4153 грн. 16 коп.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.01.2023 року на: - оригінал журналу реєстрації № 15 господарчих договорів (Г) розпочатий 06.01.2015 року на 19-тій сторінці якого наявний реєстраційний запис щодо договору № 2-Г від 29.09.2022 року стосовно земельної ділянки площею 32.8004 га. Журнал загалом на 52 аркушах у прошитому та пронумерованому вигляді; - оригінал договору № 2-Г про спільний обробіток земельної ділянки від 29.09.2022 року, укладений між в.о. директора ДП "Підприємство ДКВС України (№ 83) ОСОБА_4 та директором ТОВ "Южбудстрой" ОСОБА_6 , загалом на 4 аркушах; - мобільний телефон Redmi 9 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , imei № 1: НОМЕР_2 , imei № 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази:

- залишки гранати РГД-5 та первинні упакування, які належним чином упаковані до сейф-пакету експертної служби МВС № 3612435, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області (квитанція № 147) - знищити.

- оригінал журналу реєстрації №15 господарчих договорів (Г) розпочатий 06.01.2015 року на 19-тій сторінці якого наявний реєстраційний запис щодо договору № 2-Г від 29.09.2022 року стосовно земельної ділянки площею 32.8004 га. Журнал загалом на 52 аркушах у прошитому та пронумерованому вигляді, що знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області (квитанція № 146) - повернути Державному підприємству "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83).

- оригінал договору № 2-Г про спільний обробіток земельної ділянки від 29.09.2022 року укладений між в.о. директора ДП "Підприємство ДКВС України (№ 83) ОСОБА_4 та директором ТОВ "Южбудстрой" ОСОБА_6 , загалом на 4 аркушах, що зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000216 - повернути Державному підприємству "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 83).

- мобільний телефон Redmi 9 з карткою мобільного оператора НОМЕР_1 , imei № 1: НОМЕР_2 , imei № 2: НОМЕР_3 , серійний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 , що переданий під зберігальну розписку ОСОБА_4 - залишити власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1