УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

03.04.2023 м. Бар Вінницька область

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Барського районного суду Вінницької області клопотання прокурора Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури у кримінальному провадженні №0000201 від 18.10.2022 року про продовження строку тримання під вартою, та клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Барського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, обґрунтовуючи тим, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити речові докази, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, раніше не судимий, характеризується позитивно, щиро кається у вчиненому. Безпосередньо після вчинення злочину не покидав свого місця проживання та визнавав вину. У кримінальному провадженні зібрані всі можливі докази, що свідчить про неможливість їх знищення. Переважно всі свідки допитані судом. ОСОБА_5 не має наміру та потреби здійснювати тиск на свідка, яка ще не допитана, чи вчиняти інші незаконні дії.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою підтримав. Проти клопотання захисту про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт заперечував, оскільки встановлені досудовим слідством ризики не змінилися, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, знищити речові докази.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечували проти продовження строку тримання під вартою. Просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у матеріалах провадження докази, суд дійшов такого висновку.

Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий 18.10.2022 р. в порядку п.2 ч. 1 ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою Барського районного суду від 20.10.2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Барського районного суду від 13.12.2022 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до двох місяців, а саме до 09 лютого 2023 року включно.

Ухвалою Барського районного суду від 07.02.2023 продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою до двох місяців, а саме до 05 квітня 2023 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принципи поваги до свободи особистості. Також згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Крім того, суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, і самостійною підставою для тримання особи під вартою чинним законодавством України не визначається, а повинна враховуватися з іншими обставинами, які вказані в ст. 177, ст. 183 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних факторів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 р. у справі «Марченко проти України» зазначено: «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу», про це ж вказується у п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 р. по справі «Хайреддінов проти України».

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, національні суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу.

При цьому береться до уваги, що «ризик втечі або уникнення правосуддя» зменшується з часом, адже включення строку запобіжного увезення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти. При цьому на користь звільнення свідчать відсутність судимостей, наявність постійного місця проживання, усталений спосіб життя, відсутність спроб ухилитися від правосуддя(Справа ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії»).

Згідно правової позиції ЄСПЛ у рішенні в справі «Харченко проти України» «розумність» строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, щодо можливості його звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 р.).

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне зареєстроване місце проживання, де проживав до затримання.

Станом на день розгляду клопотання доказів на підтвердження того, що обвинувачений буде ухилятись від виконання процесуальних рішень суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином матеріали кримінального провадження не містять.

Враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимоги та практику кримінального судочинства на гуманізацію та підвищення гарантій захисту прав особи, суд, вважає недоцільним подальше тримання ОСОБА_5 під вартою.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 із тримання під вартою на іншій запобіжний захід - домашній арешт, та покладання на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Барського відділення Жмеринської окружної прокуратури про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу «тримання під вартою» на «цілодобовий домашній арешт» ОСОБА_5 - задовольнити повністю.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою змінити на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_5 залишати житло за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на ОСОБА_5 наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до суду, із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися з с. Журавлівка, Барської ТГ, Жмеринського району Вінницької області, окрім днів судових засідань в Барському районному суді Вінницької області, без дозволу суду;

3) повідомляти суд та орган внутрішніх справ за місцем проживання про зміну місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з свідком ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , що працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтись в його житло, вимагати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Виконання ухвали доручити Відділенню поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Строк дії ухвали до 29 травня 2023 року.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченому ОСОБА_5 під розпис та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, а також направити на адресу слідчого ізолятор Вінницької УВП №1, Командирові РКС ГУНП України у Вінницькій області та Відділенню поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для виконання.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя: