УХВАЛА

09 грудня 2019 року

м. Київ

справа № 183/5544/16

Провадження № 51-3835ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2.,

суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Касаційного кримінального суду Верховного Суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений ОСОБА_1 порушує питання про незаконність як вироку місцевого суду, так і ухвали апеляційного суду, якою цей вирок залишено без змін. При цьому, викладаючи доводи своєї касаційної скарги, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно з вимогами статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Засуджений ОСОБА_1 не погоджуючись із судовими рішеннями, на обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд апеляційної інстанції у порушення вимог ст. 404 КПК не задовольнив його клопотання про дослідження доказів, що на його думку, є істотним порушенням норм КПК.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Водночас ОСОБА_1 не наводить підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.

Крім того, стверджуючи у своїй скарзі про те, що протокол огляду предмету складено з порушенням вимог ст. 237 КПК, засуджений не зазначає жодних даних щодо цього протоколу (№ та дата складання, предмет огляду), а також не вказує, в чому саме полягали ці порушення.

Таким чином, засуджений ОСОБА_1 не навів переконливих обґрунтувань того, яким чином вказані ним порушення вплинули на законність й обґрунтованість постановлених стосовно нього судових рішень і чому їх (ці порушення) слід відносити до безумовних підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК.

Крім того, всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК,до касаційної скарги не долучено копії оскаржуваних судових рішень стосовно засудженого ОСОБА_1 .

Вищенаведене перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 429 КПК, Суд,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4