Провадження № 1-кс/344/5190/22
У Х В А Л А

13 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що під час досудового розслідування в рамках кримінального провадження за №50000088 від 15.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, 16 листопада 2022 року слідчим суддею винесено ухвалу про накладення арешту з забороною користування та розпорядження на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , який було вилучено під час огляду місця подій. Відповідно до ухвали слідчого судді від 16.11.2022 року, метою зазначеного арешту є збереження речового доказу до проведення всіх необхідних слідчих дій та експертиз. Заявник просить скасувати арешт в частині користування даним автомобілем.

Заявник в судове засідання не з"явився в клопотанні зазначив розгляд даного клопотання проводити без його участі.

Старший слідчий та прокурор в судове засідання не з"явились. Від слідчого надійшла заява в якій він вказує, що потреба у подальшому утриманні вказаного автомобіля на території спеціального майданчика відсутня. Не заперечує проти скасування арешту на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 в частині заборони користування ним.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

14.11.2021р. постановою старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ( с дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , було вилучено та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №50000088 від 14.11.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Згідно копії ухвали слідчого судді з метою забезпечення збереження речових доказів, від 16 листопада 2022 року було накладено арешт з забороною користування та розпорядження на автомобіль Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 .

Заявник зазначає, що враховуючи наближення зимового періоду та необхідність проведення ремонтних робіт вказаного автомобіля вважає за потрібним скасувати арешт в частині заборони користування ним.

Слідчий в заяві зазначив, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження експертом оглянуто вищевказаний транспортний засіб, а тому потреба у його подальшому утриманні на території спеціального майданчика відсутня.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано; майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Таким чином, перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Слідчим було зазначено, що відпала потреба у подальшому утриманні автомобіля на території спеціального майданчику, а не відносно потреби в арешті вказаного речового доказу.

Крім цього, до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідженні речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6