ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/9980/22 Номер провадження 11-кп/814/1713/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

законних представників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000742 апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Полтава, українцю, громадянину України, із середньою освітою, студенту 2 курсу Полтавського бізнес коледжу Міжнародного науково-технічного університету ім. Ю.Бугая, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому,

обвинуваченому за ч.3 ст.120, ч.4 ст.189 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.04.2023 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_10 запобіжного заходу.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.120, ч.4 ст.189 КК України, а саме у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, а також у доведенні особи до замаху на самогубство, що є наслідком жорсткого з нею поводження, шантажу, систематичного приниження її людської гідності, вчинене щодо неповнолітнього.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.120, ч.4 ст.189 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період з 22.00 год до 06.00 год.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що жоден із ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення не знайшов свого підтвердження.

Про відсутність ризиків також свідчить те, що обвинувачений разом зі своєю матір`ю відвідував потерпілого в лікарні, його мати перерахувала законному представнику потерпілого грошові кошти в сумі 3300 грн в рахунок відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вважає, що до ОСОБА_10 може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, так як обвинувачений має постійне місце проживання, навчається, зарекомендував себе з позитивної сторони, за час навчання в спортивному закладі отримував нагороди, подяки та дипломи.

Судом не враховано, що ОСОБА_10 є неповнолітнім, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вказує, що в матеріалах провадження є заява законного представника потерпілого про те, що вона в інтересах свого сина просить змінити ОСОБА_10 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, так як ОСОБА_10 не представляє загрози її сину.

При цьому вказує, що суворість покарання не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, його законних представників та захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000742 за обвинуваченням ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за ч.3 ст. 120 ч.4 ст. 189 КК України. В судовому засіданні 22 лютого 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.04.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_10 , зокрема тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, те, що вказані злочини вчинено групою осіб з корисливою метою, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише розпочато, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, зокрема передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочинів щодо неповнолітнього потерпілого, з погрозою насильства над потерпілим, а також наслідки вчиненого. При цьому при вирішенні питання про запобіжний захід необхідно враховувати можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Колегія суддів враховує доводи захисника, що ОСОБА_10 є неповнолітнім та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, проте при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, а тому вказані захисником у апеляційній скарзі обставини є недостатніми підставами для скасування запобіжного заходу.

Переконливих доказів того, що більш м`який запобіжний захід, на даному етапі розгляду справи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого захисником не зазначено.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду провадження не зменшилися, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4