У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.11.2022 Справа №607/15452/22

Провадження №1-кс/607/4899/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001712 від 01 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001712 від 01 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, про накладення арешту на майно, а саме: Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування. Також з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження за №0001712 від 01 листопада 2022 року дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, а відтак проведення необхідних експертних досліджень автомобіля марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , просить дозволити його зберігання на території спецмайданчика ГУНП в Тернопільській області що за адресою м. Тернопіль вул. Бережанська, 446
Подане клопотання мотивоване тим, що 01.11.2022 року близько 13:45 год. водій автомобіля Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись заднім ходом в межах тротуару, що по вул. Медова в м. Тернопіль, допустив наїзд на ОСОБА_5 , 1935 р.н., в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження.
Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 01.11.2022 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001712, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
01.11.2022 року у зв`язку з необхідністю проведення судових авто-технічних експертиз, інших експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні №0001712, під час огляду місця події, вилучено автомобіль Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , який поміщено на територію спеціального майданчика для утримання транспортних засобів ГУНП в Тернопільській області що за адресою м. Тернопіль вул. Бережанська, 44 6.
Автомобіль Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , постановою слідчого від 01.11.2022 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії/номер НОМЕР_3 , власником автомобіля марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , жит. АДРЕСА_1 , а користувачем даного транспортного засобу є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищевикладене, а також те, що існує сукупність підстав вважати, що вказаний автомобіль містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речового доказу який необхідний для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, а також з метою запобігання зникнення даного майна або знищення слідової інформації на ньому, ініціатор клопотання ставить питання про накладення арешту наавтомобіль марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 .
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав слідчому судді заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав, просить задовольнити.

Володілець майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих суду на те причин хоча про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001712 від 01 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У клопотанні прокурора наведено відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами: витягом з ЄРДР №0001712 від 01 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України; протоколом огляду місця ДТП від 01.11.2022 року, іншими долученими до клопотання матеріалами.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_7 від 01.11.2022 року, вилучений 01 листопада 2022 року під час огляду місця ДТП майно, а саме автомобіль марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001712 від 01 листопада 2022 року.

З долученої до клопотання копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , юридичним власником автомобіля марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_6 , законним володільцем даного автомобіля є ОСОБА_4 .
Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних прийшов до висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій

цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Водночас відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Також у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів клопотання вбачається, що майно, вилучене під час проведення огляду місця події, відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, адже автомобіль є предметом, знаряддям і засобами вчинення кримінального правопорушення в межах даного кримінального провадження.
Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені на нього арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

З урахуванням цих обставин, слідчий суддя доходить висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів та пропорційним втручанням у право володіння майном ОСОБА_4 та не матиме надмірних наслідків для нього, тому клопотання про арешт майна слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що накладення арешту на таке майно не є припиненням права володіння. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно вилучене під час огляду місця події 01 листопада 2022 року, автомобіль марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 .
Разом з тим вимога прокурора про надання дозволу на зберігання транспортного засобу Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 , на території спецмайданчика ГУНП в Тернопільській області що за адресою м. Тернопіль вул. Бережанська, 44б, до задоволення не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Керуючись ст.ст. 64-2, 98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001712 від 01 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) транспортний засіб марки Volkswagen Transporter р.н. НОМЕР_1 номер шасі НОМЕР_2 , юридичним власником якого є ОСОБА_6 та законним володільцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати законному володільцю майна ОСОБА_4 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1