Справа № 729/405/22
1-кп/729/67/22 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000385 від 20.04.2022 відносно обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и в :

Прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з письмовим клопотанням, яке підтримав у підготовчому судовому засіданні, про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, день та місці ОСОБА_3 без передбаченого законом дозволу придбав та зберігав за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 вогнепальну зброю обріз виготовлений саморобним способом з одноствольної нарізної спортивної гвинтівки ТОЗ-8 № НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, 1956 року виготовлення, шляхом укорочування ствола до залишкової довжини 282 мм та ложе приклада до залишкової довжини 450 мм та сорок чотири гвинтівочні спортивно-мисливські патрони 5,6 мм кільцевого запалення.

20.04.2022, близько 15 години 10 хвилин, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з мотиву неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_5 , який на той час знаходився на території подвір`я свого господарства за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_5 та бажаючи їх настання, із вікна свого будинку умисно здійснив прицільний постріл із обрізу гвинтівки ТОЗ-8 № НОМЕР_1 калібру 5,6 мм, зарядженою патроном 5,6 мм у потерпілого ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного кульового проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням діафрагмальної поверхні печінки, розповсюдженого гемоперитонеуму.

Відповідно до наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної експертизи» тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , у вигляді наскрізного кульового проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням діафрагмальної поверхні печінки, розповсюдженого гемоперитонеуму, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_3 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілого ОСОБА_5 своєчасно доставлено до реанімаційного відділення КНП «Бобровицька районна клінічна лікарня», де йому було надано кваліфіковану медичну допомогу.

21.04.2022 постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2022 ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.06.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2022 ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.07.2022.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2022 дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 продовжено на 60 днів до 18 вересня 2022.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 15 вересня 2022 дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 продовжено на 60 днів до 14 листопада 2022.

На даний час виникла необхідність продовжити дію запобіжного заходу ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, оскільки 14 листопада 2022 закінчується строк запобіжного заходу, продовженого ухвалою слідчого судді від 20.07.2022, та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не перестали існувати з огляду на наступне.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжується з метою запобігання ризиків, зазначених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не перестали існувати, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому усвідомлюючи вид та розмір покарання у разі доведеності його вини, може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, не встановлено. Тому, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання, переховуватись від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. З огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 наразі лише призначається до розгляду, ризик здійснення обвинуваченими спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків з метою переконання або змушення останніх надати покази, вигідні для себе, ОСОБА_3 є реальним, оскільки йому відомі місця проживання учасників даної події;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі тяжкого кримінального правопорушення, а тому наявний надзвичайно високий ступінь ризику вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу необхідно прийняти до уваги обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання та ризик повторення протиправної поведінки. Не можна залишити без уваги і той факт, що в умовах воєнного стану вірогідність настання вищезазначених ризиків вкрай висока.

Також слід врахувати практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Просить не залишити поза увагою і вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» передбачає, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що намірів переховуватись та впливати якимось чином на потерпілого чи свідків він не має, обіцяє виконувати всі покладені на нього судом обов"язки.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію свого підзахисного, просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт. Вважає, що між обвинуваченим та потерпілим виник побутовий конфлікт, який не можна розцінювати, як замах на вбивство, поведінка обвинуваченого по відношенню до потерпілого не була систематичною.
Розглянувши клопотання прокурора, вислухавши думку обвинуваченого та його захисника, потерпілого, який просив вирішити дане питання на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, щодо обвинуваченого.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
У рішенні Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, зазначено, що під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження. Конституційний Суд України виходить з того, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора (частина четверта статті 176 КПК України). Згідно з конституційними принципами рівності та змагальності інші учасники кримінального провадження, разом із прокурором, наділені повноваженням заявляти клопотання, зокрема, щодо застосування інших, у тому числі і більш м`яких, запобіжних заходів, їх зміни чи скасування.

Судом встановлено, що 21.04.2022 постановою керівника Ніжинської окружної прокуратури підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.05.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 13.05.2022 ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.06.2022.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2022 ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.07.2022.

Ухвалами Бобровицького районного суду Чернігівської області від 20 липня 2022 дію запобіжного заходжу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 продовжено на 60 днів до 18 вересня 2022 та від 15 вересня 2022 року до 14 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За нормами ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто, з викладеного вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і, за наявності підстав, вичерпний перелік яких встановлений ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Суд, перевіряючи достатність доказів для такого висновку, разом з положенням КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, п. 48 рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007 року), згідно якого, слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, суд позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими, шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Європейський суд з прав людини у справі «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.
Доводи прокурора, зазначені у клопотанні та підтримані ним у судовому засіданні, а також не спростовані захисником та обвинуваченим, вказують на причетність ОСОБА_3 на даному етапі до вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбаченихч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України, тобто останній об`єктивно підозрюється у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Таким чином доводи захисника обвинуваченого про те, що між обвинувачем та потерпілим виник конфлікт, який не можна розцінювати, як замах на вбивство, суд не може прийняти до уваги на даному етапі , оскільки докази, як сторони обвинуваченого так і сторони захисту на даному етапі не досліджувалися і суд не вправі давати оцінку щодо правильності кваліфікації вчиненого обвинуваченим, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК.

Щодо ризиків, передбачених ст.177 КПК України, то суд вважає, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. 1, п.3 та п. 5 ч. 1 даної статті, а сторона захисту не назвала та не надала переконливих доказів того, що вони на день розгляду цього клопотання, зменшилися чи взагалі перестали існувати.
При розгляді клопотання, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, один яких є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, злочин вчинений проти життя особи, вчинення умисного вбивства не довів до кінця, що значно підвищує ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, він може переховуватися від суду, усвідомлюючи міру покарання, яка йому загрожує, у разі визнання його винуватим, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду, також може впливати на потерпілого та свідків, оскільки йому відомі їх місця проживання. Суд вважає, що ризик впливу на потерпілого, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом.

До того ж, що є більш важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року .Цей Указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку обвинуваченого.

Таким чином, виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, враховуючи все вище викладене та те, що обставини по справі з часу попереднього продовження запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину; з метою уникнення покарання, у разі визнання його винуватим, може ухилитися від суду, а тому доцільно вирішити питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його таким, що відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, відповідності особі обвинуваченого та запобіганню можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів.
При цьому, вирішуючи клопотання прокурора, суд не вбачає порушень КПК України, які б стали підставою для відмови у його задоволенні.
Суд вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 331, 371, 372 КПК України,- у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР №0000385 від 20.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів до 09 січня 2023 року включно без визначення застави з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» .

Підготовче судове засідання відкласти .

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя