УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 657/391/17

провадження № 51-3605 ск 19

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року, вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року та постанову Верховного Суду від 01 вересня 2020 року,

встановив:

Вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково складання невідбутого покарання за вироком Каланчацького районного суду від 06 жовтня 2016 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 , рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржуються.

Вироком Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року скасовано вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року відносно ОСОБА_1 в частині кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України як «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з проникненням до іншого приміщення» та щодо ОСОБА_2 в частині призначення йому покарання. Ухвалено новий вирок, яким кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 185 КК України як - «таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення» та призначено йому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року, остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. В решті вирок залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 01 вересня 2020 року вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 - без задоволення.

24 листопада 2022 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_1 , у якій він вказує на незаконність вироку Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року, вироку Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року та постанови Верховного Суду від 01 вересня 2020 року.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Зі змісту положень ст. ст. 424, 425 КПК України вбачається, що процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні п. 8 ч.3 статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду" у системному зв`язку з положеннями частини першої статті 8, статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.

Як убачається із наявних у суді касаційної інстанції матеріалів, за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року прийнято остаточне рішення про залишення вироку апеляційного суду без зміни.

З урахуванням зазначеного та того, що постановою Верховного Суду від 01 вересня 2020 рокуприйнято рішення по суті вимог касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 , то вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року не може бути предметом касаційного перегляду вдруге.

Така позиція узгоджується з основоположними аспектами верховенства права, одним із яких є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу остаточності рішення, жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 442 КПК України постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Стосовно звернення засудженого ОСОБА_1 про допущення описки при написанні його прізвища у судових рішеннях щодо нього, то слід зазначити наступне.

Засуджений не позбавлений права, у разі виявлення помилки у тексті судового рішення, звернутися із відповідною заявою до суду, який ухвалив вирок, з вимогою усунення допущеної помилки, відповідно до вимог ст. ст. 379, 537, 539 КПК України, оскільки суд касаційної інстанції не вправі виправляти допущені описки в рішеннях інших судів.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що у поданій касаційній скарзі засуджений зазначає своє прізвище « ОСОБА_3 ».

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 01 квітня 2019 року, вирок Херсонського апеляційного суду від 19 червня 2019 року та постанову Верховного Суду від 01 вересня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6