Справа № 308/2943/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000005, відомості про яке 05.01.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

28.02.2023 по місцю проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук, у ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , у середині якого знаходиться Sim-картка оператора: «мобільного зв`язку «Київстар», з номером мобільного телефону НОМЕР_2 та який 28.02.2023 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Виходячи з необхідності збереження речового доказу та наявності ризики, передбачених ч.1 ст.170 КПК України т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від т.в.о. старшого слідчого і власника майна надійшли заяви про розгляд клопотання про накладення арешту за їх відсутності.

З огляду на скорочені терміни розгляду клопотань даної категорії та відсутність перешкод розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення заявленого клопотання по суті, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до витягу з ЄРДР від 05.01.2023 з кримінального провадження №0000005 органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.161 КК України.

Ухвалою від 24.02.2023 слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надав дозвіл на проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення, зокрема, комп`ютерної та іншої техніки (мобільних телефонів, планшетів, ноутбуків), які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Надаючи дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя виходив із того, що користувач соціальної мережі Facebook « ОСОБА_6 » неодноразово, а саме - 24.08.2022, 23.10.2022, 26.10.2022, 02.11.2022, 12.11.2022 поширював на своїй сторінці неприйнятні дописи різного змісту, що містять висловлювання образливого характеру щодо осіб у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями; інформацію, яка спрямована на розпалювання релігійної ворожнечі і ненависті та приниження честі і гідності громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Поряд із цим, слідчий суддя з`ясував, що вхід та адміністрування особистого акаунту в соціальній мережі «Фейсбук» під ніком « ОСОБА_6 » здійснює ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) за допомогою мобільного терміналу (мобільний телефон НОМЕР_2 ).

Протоколом обшуку б/н від 28.02.2023 підтверджується факт наступного вилучення згаданого мобільного терміналу за місцем проживання ОСОБА_5 .

Відповідно до постанови т.в.о. старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 б/н від 28.02.2023 згаданий мобільний телефон визнано речовим доказом.

Згідно з протоколом огляду предмета б/н від 28.02.2023 вилучений за наслідками обшуку мобільний телефон було оглянуто та встановлено, що на відповідному пристрої інстальовано додаток соціальної мережі «Facebook», при натисканні на ярлик відповідного додатку з`являються профіль «Ваня ОСОБА_7 », що перекладений російською мовою.

28.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.161 КК України.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання слідчого наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч.7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ч.1 ст.161 КК України, тоді як вказане у клопотанні майно має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що вилучений мобільний телефон використовувався для адміністрування особистого акаунту в соціальній мережі «Фейсбук» під ніком « ОСОБА_6 », через який вчинялися дописи, поширення яких становить зміст кримінального правопорушення за ч.1 ст.161 КК України.

Із урахуванням наведеного слідчий суддя констатує, що вилучений за наслідками проведеного обшуку мобільний пристрій відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке вилучено у ході проведення обшуку 28.02.2023, а саме на мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi 9» чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , у середині якого знаходиться Sim-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», з номером мобільного телефону НОМЕР_2 , та який належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1