Справа № 442/2909/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/118/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 березня 2023 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 в судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про продовження тримання під вартою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Уличне Дрогобицького району Львівської області, жителю АДРЕСА_1 ,

у справі за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 та заступника прокурора Львівської області ОСОБА_13 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 квітня 2019 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, пунктами 1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених пунктами 1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2019 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_12 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та призначено йому покарання:

-за п.1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-за ч.4 ст.187 КК України у виді дванадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно обрано покарання обвинуваченому ОСОБА_12 у виді п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_12 встановлено рахувати з часу затримання, тобто з 10.11.2014 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року ОСОБА_12 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.11.2014 року, тобто з моменту затримання до набрання вироком законної сили, з розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 залишено без змін тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_14 залишено без розгляду.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2023 р., ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23.03.2023 включно.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_4 подав апеляційному суду клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) злочини, передбачені п. п. 1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Прокурор просить продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та, з огляду на наявність обґрунтованої підозри та пред`явленого обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

- переховуватись від суду, оскільки тяжкість інкримінованих злочинів та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже самі по собі можуть бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі. Відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Окрім того, скоєння ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину з метою приховати інше кримінальне правопорушення вказує на схильність і рішучість обвинуваченого до вчинення різного роду протиправних дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності;

-незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні дана стадія кримінального провадження відповідно до положень ст. 404 КПК України не виключає повторного дослідження доказів, зокрема допиту свідків, а також інших учасників провадження, у зв`язку з чим повністю виключити незаконний вплив обвинуваченого на таких осіб можливо лише в умовах тримання його під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 і законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_15 заперечили проти задоволення клопотання та просили застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, вважає , що таке підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого цього запобіжного заходу.

Уряд через COVID-19 продовжив на всій території України дію карантину до 30 квітня 2023 року. Також на цей період продовжено режим надзвичайної ситуації для єдиної державної системи цивільного захисту. Відповідні зміни внесені постановою КМ № 1423 від 23.12.2022 р. до розпорядження від 25.03.2020 р. № 338 «Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації» і постанови від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Згідно абзацу 5 п. 20-5 Перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 року для розгляду даної справи було визначено склад колегії : головуюча суддя ОСОБА_2 , судді ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Станом на 15.03.2023 року суддя ОСОБА_16 перебуває на листку непрацездатності, що свідчить про неможливість утворення колегії суддів для вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 розглядається головуючим суддею одноособово.

Так, суддею встановлено, що під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні підозрюваному ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, дію цього запобіжного заходу неодноразово було продовжено на стадії досудового розслідування, він застосовувався під час розгляду провадження судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.01.2023 р., касаційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_9 задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та в порядку ч. 2 ст. 433 КПК щодо ОСОБА_12 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обрано обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк на 60 днів, тобто до 23 березня 2023 року включно.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство двох осіб, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох або більше осіб, з корисливих мотивів, з метою приховати інший злочин, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з нападом з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у житло, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій) злочини, передбачені п. п. 1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Сама по собі тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 не є єдиним критерієм, який враховується при прийнятті рішення про необхідність продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслуговують на увагу доводи прокурора про те, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, офіційного місця праці та джерел доходу, що в сукупності з обвинуваченням, висунутим йому, становить ризик можливого ухилення обвинуваченого від явки до суду та продовження ним злочинної діяльності.

Тому з урахуванням цих обставин в сукупності із тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , слід вважати доведеною прокурором наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з огляду на вищенаведене, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто, застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_18 на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не зменшилися.

За таких обставин суд вважає, що подане прокурором клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись 177,182,183, 331, 401, 405, КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Уличне Дрогобицького району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.1, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, строк тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2