Справа № 750/9565/22
Провадження № 1-кс/750/3145/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління ДБР у місті Києві ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000393 від 25.12.2022, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) територіального управління ДБР у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 25.12.2022, приблизно о 21 год 10 хв, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у місці для відпочинку - приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, з метою заподіяння тілесних ушкоджень наніс один удар ножем в область черевної порожнини зліва та один удар в область грудної клітини зліва ОСОБА_6 , внаслідок чого заподіяв йому тяжке тілесне ушкодження у виді проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з пошкодженням пряжі великого чепця, гемоперетонеуму, непроникаючої поверхневої колото-різаної рани лівої половини грудної клітини. ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння,вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи клопотання та з огляду на тяжкість покарання, обґрунтованість підозри, а також обставини кримінального провадження та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК, особу підозрюваного, заперечував проти обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний пояснив, що не пам`ятає обставини події, що трапилась. 23.12 у нього був день народження, вони готувались святкувати, що трапилось далі не знаю, прийшов до тями він вже в лікарні. Зараз проходить лікування, бо зламані три ребра, щелепа, струс мозку. В києві проживає в квартирі матері, разом з батьками та дружиною. Просив не застосувати до нього тримання під вартою.

Вивчивши клопотання, вислухавши надані пояснення, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчим суддею встановлено наступні обставини.

Як вбачається з наданих матеріалів 25.12.2022 до ЄРДР були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №0000393.

Як слідує з клопотання та доданих матеріалів ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України не затримувався.

26.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

В якості підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_7 , органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано, докази, які були досліджені в судовому засіданні під час розгляду клопотання, а саме: протокол допиту підозрюваного від 26.12.2022, протокол огляду та вилучення від 26.12.2022, протокол огляду від 26.12.2022, протокол допиту потерпілого від 26.12.2022, протоколи допиту свідків.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторони кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріали зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачено покарання, у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, підтверджується матеріалами, доданими до клопотання, які були досліджені в судовому засіданні.

На вказаній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у інкримінованому злочині, тобто можливості того, що ОСОБА_4 міг вчинити інкримінований йому злочин при зазначених у клопотанні обставинах.

Розглядаючи дані ризики, а також наведене прокурором у судовому засіданні обґрунтування слідчий суддя виходить з того, що прокурором в обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не наведено жодних відомостей, як і не надано жодних доказів їх існування, ухилення особи від явки до органу досудового слідства, прокурора за першим викликом, намагання переховування від органів досудового розслідування. Доказів цього суду не надано.

Та окрім того, ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України не затримувався, за викликом до суду з`явився. Доказів того, що він намагався втекти, переховувався, ухилявся від явки, суду також не надано.

Посилання на ймовірне існування таких ризиків слідчим суддею не може бути узято до уваги, як і тяжкість покарання сама по собі. Так, в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, слідчий суддя вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, на думку слідчого судді, без надання прокурором інших фактичних даних, такий ризик відсутній.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик впливу на свідків, оскільки такий ризик продовжує існувати, аж до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідка та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає недоведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, тобто ризику того, що підозрюваний може надалі вчинити насильницькі злочини відносно інших осіб.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя також враховує майновий стан та стан здоров`я п підозрюваного, який наразі знаходиться на стаціонарному лікуванні, те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, де мешкає тривалий час разом з батьками та дружиною, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку слідчого судді, з урахуванням наявності соціальних зв`язків підозрюваного, його віку, стану здоров`я, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку є не виправданим та занадто суворим, а отже не є необхідним. Достатнім для запобігання вищевказаним ризикам запобіжним заходом буде цілодобовий домашній арешт підозрюваного за місцем його проживання без застосування електронного засобу контролю, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, усуне наявні ризики.

При цьому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, слід задовольнити частково, адже суд застосовує інший запобіжний захід, ніж той, про застосування якого просить слідчий.

Керуючись ст. 7, 131, 132, 176-178, 182-183, 186, 193-194, 196-197, 199, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а :

Клопотання слідчого - залишити без задоволення.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, до 24.02.2023 включно.

Зобов`язати ОСОБА_4 знаходитись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово (за винятком необхідності отримання екстренної медичної допомоги); прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, слідчого на визначений ними час; не відлучатися із міста, де фактично проживає/перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, роботи чи навчання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Строк закінчення дії ухвали - 24.02.2023.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити прокурору для контролю, підозрюваному, а також направити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 03 січня 2023 року о 08 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1