490/4507/22 16.03.2023
н/п 1-кс/490/2210/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4507/22
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

15 березня 2023 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ, громадянина України, який працює автослюсарем, одружений, має на утримані малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000229 від 21.09.2022 за ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Зокрема, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин та у невстановлений час, але не пізніше 18.01.2023 року, ОСОБА_5 незаконно придбав корпус гранати типу «Ф-1» з маркуванням «107-122-79т», корпус гранати типу «РГД-5» з маркуванням «158-81-т», два запали типу «УЗРГМ-2» з маркуваннями «79 УЗРГМ583», «168-79 УЗРГМ-2583», які став зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення зазначених бойових припасів працівниками поліції 18.01.2023 року під час проведення санкціонованого судом обшуку вказаного домоволодіння. Згідно довідок відділу вибухо-технічної служби Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 18.01.2022 предмети, а саме: корпус гранати типу «Ф-1» з маркуванням «107-122-79т», корпус гранати типу «РГД-5» з маркуванням «158-81-т», два запали типу «УЗРГМ-2» з маркуваннями «79 УЗРГМ583», «168-79 УЗРГМ-2583», відносяться до категорії небезпечні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк запобіжного заходу на підставі ухвали слідчого судді закінчується 19.03.2023 року, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу. Крім того, вважає, що в діях підозрюваного і надалі наявні ризики, передбачені п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Також підтвердила, що в матеріалах кримінального провадження маються позитивні характеристики підозрюваного, а також інформація, що він приймав активну участь в обороні м. Вознесенськ від армії агресора.

Захисник в судовому засіданні проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечив та просив змінити вид запобіжного заходу на домашній арешт з визначенням часу. Зміну запобіжного заходу захисник мотивував тим, що на даний час зменшилися ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, підозрюваний покладені обов`язки виконує, на виклики з`являється, від досудового розслідування не переховується; приймав активну участь в обороні м. Вознесенськ від армії рф, а також як волонтер.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника. Просив застосувати нічний домашній арешт, оскільки він працює на дому автослюсарем, в тому числі ремонтує автомобілі військовослужбовцям. Для отримання запчастин для ремонту йому треба їздити до автомагазину або отримувати їх в іншому місці. Вказаною працею він заробляє на проживання та утримує свою сім`ю.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000229 від 21.09.2022 за ч.1 ст.263 КК України.

19.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладено у зв`язку цим обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк запобіжного заходу на підставі ухвали слідчого судді закінчується 18.03.2023 року.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення. Зокрема, наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення санкціонованого судом обшуку від 18.01.2023 за місцем проживання ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено предмети зовні схожий на автомат АКМ -74 з патронами до нього в кількості 60 шт калібру 5,45 мм, а також корпус гранати типу «Ф-1» з маркуванням «107-122-79т», корпус гранати типу «РГД- 5» з маркуванням «158-81-т», два запали типу «УЗРГМ-2» з маркуваннями « 79 УЗРГМ583 », «» 168-79 УЗРГМ-2583 »; протоколом затримання ОСОБА_5 від 18.01.2023; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 18.01.2022 та актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 1348 від 18.01.2023 відділу вибухотехнічної служби Головного управління Національної поліції в Миколаївській області; висновком експерта №СЕ-19/115-23/1389-БЛ від 17.02.2023 (судова експертиза зброї), відповідно до якого предмети зовні схожий на автомат АКМ -74 з патронами до нього в кількості 60 шт. калібру 5,45 мм, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_5 є придатним для стрільби справним 5,45 мм автоматом Калашникова (АК-74), б/н, виробництва Іжевського машинобудівного заводу, а 60 патронів 5,45 мм є боєприпасами, придатними для стрільби; іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризику передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України: може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час продовжують встановлюватись обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, зокрема, й коло осіб причетних до його вчинення, зможе вільно інформувати осіб, причетність яких на даний час перевіряється органом досудового розслідування про хід досудового розслідування, з метою уникнення останніми кримінальної відповідальності.

Проте, ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд вважає, що прокурором такі формально вказані, оскільки особа раніше не судима, до адміністративної відповідальності не притягався, підозр у вчинені інших кримінальних правопорушень органами досудового розслідування не надано, а тому вказані ризики слідчий суддя вважає припущенням, які не необґрунтовані та не підтверджується матеріалами провадження.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначений підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

У відповідності до положень ч.ч.1-2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що дане клопотання про продовження строку цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 за змістом, у частині обґрунтування підстав для його задоволення, є ідентичним клопотанню щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, поданого до Центрального районного суду м. Миколаєва (що вбачається з ухвали суду а.п.55-57), та, всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.199 КПК України, у ньому не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

Крім того, прокурором на час розгляду клопотання не зазначено будь-яких мотивів та недоведено неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а саме арешту у певний період доби.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

Враховуючи наявність встановлених в судовому засіданні одного ризику, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його особу, якийпрацює автослюсарем, на його утримані знаходиться дружина та малолітня дитина 2015 року народження, позитивно характеризується, приймав активну участь в обороні м. Вознесенськ від армії рф, а також допомагав як волонтер, наявність місця роботи та проживання, обставин застосування до нього запобіжного заходу, а також дисципліновану поведінку під час досудового розслідування, а саме підозрюваний покладені обов`язки виконує, на виклики з`являється, від досудового розслідування не переховується, а тому слідчий суддя вважає, що має місце ситуація, у зв`язку з якою обґрунтованим та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 186, 194, 196, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Змінити раніше застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт з визначенням часу, заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 , покидати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19.00 год. до 06.00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за викликами до слідчих, прокурорів, суду у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з м. Вознесенськ Миколаївської області без дозволу уповноважених слідчого, прокурора чи суду, у провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну.

В решті клопотання прокурора - відмовити.

Строк дії ухвали становить 60 діб, починаючи з 15 березня 2023 року до 13 травня 2023 року включно (в межах строку досудового розслідування).

У відповідності до вимог ч.5 ст.196 КПК України, копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвалу скерувати у відповідний відділ поліції за місцем проживання підозрюваного для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_5 , про що необхідно повідомити слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1