Справа № 631/1440/18
Провадження №1-кп/639/50/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Харків

Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

прокурорів - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

потерпілого - ОСОБА_15 ,

захисника - адвоката ОСОБА_16 ,

обвинуваченої - ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000461 від 29.09.2018 р. за обвинуваченням

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Нова Водолага Харківської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, пенсіонерки, вдови, що зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

29 вересня 2018 року приблизно о 15-00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_17 розпивала спиртні напої на території домоволодіння за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , з раніше їй знайомим ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Саме в той час на грунті неприязних відносин, що виникли раптово, між обвинуваченою та потерпілим виникла сварка, а потім - фізична сутичка, в ході якої у ОСОБА_17 виник умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_15 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_17 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території свого домоволодіння біля альтанки, яка розташована за житловим будинком, взяла у руки ніж, який перебував на столі альтанки, та умисно, з мотивів особистої неприязні, яка виникла раніше, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення ОСОБА_15 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, з метою їх настання, правою рукою нанесла йому два удари ножем в область нижньої частини черевної порожнини.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_17 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 49-НВ/18 від 26.11.2018 р., ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран передньої стінки черевної порожнини, одна із яких проникла в черевну порожнину з ушкодженням сигмовидної кишки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Таким чином, ОСОБА_17 виконала всі необхідні дії, направлені на протиправне позбавлення життя ОСОБА_15 , але її умисел не був доведений до кінця, оскільки ОСОБА_15 був вчасно госпіталізований до КЗОЗ «Нововодолазька центральна районна лікарня», де йому своєчасно надано медичну допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_17 своєї винуватості в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, не визнала. В ході допиту пояснила, що 29.09.2018 р. в першій половині дня разом із знайомими та сусідами брала участь у святкуванні весілля, де вживала спиртні напої. Сиділи в альтанці у ОСОБА_18 . Випили по дві-три чарки.

Через деякий час (година або дещо більше) вона вирішила піти додому, щоб взяти цигарок. Вона взяла із собою почату пляшку горілки та пішла в напрямку свого домоволодіння. Дорогою біля свого будинку вона зустріла ОСОБА_15 , з яким була знайома, проте близько не спілкувалася. Він спитав, чи не може вона йому налити води, вона запросила його на своє подвір`я. Там ОСОБА_15 набрав води, випив та попросив пригостити його горілкою. Вона погодилася, принесла горілку, закуску. Сіли в альтанці. Удвох почали спілкуватися, випивати. Вона випила небагато, півчарки, менше, ніж ОСОБА_15 . З собою у ОСОБА_15 був самогон, який він також пив. В ході розмови виник словесний конфлікт, оскільки ОСОБА_15 запропонував їй жити разом. Він несподівано вдарив її. Ушкодження в неї були на голові, перебита щелепа, вся спина і ноги були сині. Бив і руками та ногами, і палкою, з якою ходив. Потім схопив ніж і направився до неї. Вона почала відбирати у нього ніж, при цьому порізала палець. Вона боялася за своє життя, тому вирішили захиститися. Вона кричала, що її вбивають. Як наносила удари - не пам`ятає. Потім прибіг ОСОБА_19 . Потерпілий сидів в альтанці. Потім він з ОСОБА_20 пішов на вулицю. Після цього приїхали співробітники поліції.

Перший удар їй ОСОБА_15 наніс кулаком в голову. Вона в цей час сиділа на лавці. Потім схопив свою палку та бив нею. Вона від ударів втрачала рівновагу, а може і свідомість, падала, піднімалась, спираючись на лавку. Кричала «люди, допоможіть, вбивають». Після чергового удару вона впала на коліно, піднялася і побачила у ОСОБА_15 ніж, яким різали продукти. Вона почала викручувати в нього з руки ніж, порізала себе палець, далі не може згадати, як могла його вдарити. Від розрізаного пальця в неї йшла кров, руки також були в крові. Вважає свої дії необхідною обороною від незаконних дій потерпілого, який безпричинно наніс їй тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_15 в ході допиту в судовому засіданні пояснив, що з ОСОБА_17 раніше був знайомий, оскільки проживають в одному населеному пункті. Того дня йшов до себе додому з бібліотеки, ніс з собою книжки. На вулиці зустрів ОСОБА_21 , запропонувала йому пом`янути її померлого чоловіка. Вони зайшли до будинку, до прихожої, де ОСОБА_17 налила йому чарку горілки, грамів 30-40, порізала помідори. Чи пила ОСОБА_17 - не пам`ятає. Після чого через деякий час від відчув щось гаряче та зрозумів, що ОСОБА_17 вдарила його ножем. Вона продовжувала на нього кидатися, але спочатку він перехватив ножа, потім прибіг сусід ОСОБА_20 та відібрав у неї ніж. На території домоволодіння ОСОБА_17 він перебував хвилин 10. Ніж був звичайним кухонним, з чорною рукояткою. Алла, коли він її зустрів, вже була п`яна, оскільки перед цим була на весіллі.

Потім ОСОБА_20 викликав швидку, потерпілого відвезли до лікарні, де зашили рани. Удари йому було нанесено у живіт. Після ударів він стояв та чекав на швидку. ОСОБА_17 хотіла і ОСОБА_20 вдарити ножем. Ніж потерпілий викинув десь на подвір`ї. ОСОБА_17 фактично затримували та заспокоювали сусідки, 4-5 жінок, тримали за волосся, наносили удари. У чому була вдягнена ОСОБА_17 - не пам`ятає. У альтанці на подвір`ї він не був. Крові у домоволодінні до подій він не бачив, тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 також не бачив. Під час подій ОСОБА_17 не кричала, а сам потерпілий кричав «Що ж ти робиш?» Будь-яких ударів або тілесних ушкоджень ОСОБА_17 він не наносив. Потерпілий пояснив, що з ОСОБА_17 будь-яких конфліктів у нього не було, підстав для такої поведінки ОСОБА_17 також не було. ОСОБА_17 перед ним не вибачилася. Має претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченої, але позов заявляти не встав. При визначенні покарання покладався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_22 в ході допиту повідомив, що є сином обвинуваченої. 29.09.2018 р. він перебував вдома. Десь біля 16 години йому зателефонувала сусідка матері ОСОБА_23 , попросила під`їхати, бо мати підрізала ножем якогось дядька. Він приїхав приблизно через 10 хвилин. У матері біля двору було багато сусідів, також на лавочці напроти будинку перебував потерпілий, який просив не викликати швидку. На тілі потерпілого бачив якусь подряпину. Раніше потерпілого не бачив. На дворі в альтанці сиділа мати та дивилася крізь нього. У матері було побите обличчя, з пальця текла кров. Він завів її до хати, обмив руку, поклав на ліжко. Маті виходила на двір, тому він її завів знову до будинку. Мати падала на землю. Від неї був запах спиртного. Потім вийшов на двір, приїхала швидка та поліція. Він надав дозвіл поліцейським оглянути територію домоволодіння. У матері були побиті губи, припухла щока, поріз на пальці. До цього тілесних ушкоджень у неї вранці не бачив. Предметів зі слідами крові свідок не бачив. Альтанка має 6 кутів, там знаходиться стіл. На вулиці біля будинку були присутні сусіди ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , може ще ОСОБА_26 . Власником домоволодіння є він, будував його батько. Швидку викликав хтось із сусідів. Під час огляду вилучили 14 ножів, які свідок надав слідчому. У матері ні з ким раніше не було конфліктів, вона з 2017 року проживала сама. Зі слів людей йому стало відомо, що до його приїзду до двору заходив сусід ОСОБА_24 . Як свідок потрапив до двору не пам`ятає, проте зазначив, що туди можна потрапити з вулиці через хвіртку або через подвір`я сусідки ОСОБА_23 . Мати інколи вживала спиртне, переважно у свята. Зі слів матері йому відомо, що потерпілий напав на неї, та вона захищалася.

Свідок ОСОБА_27 в ході допиту пояснила, що є сусідкою ОСОБА_17 . Очевидцем подій вона не була. Того дня на вулиці було весілля. Сусіди зібралися за столом у родини ОСОБА_28 відсвяткувати цю подію. ОСОБА_17 покинула стіл раніше за інших, вона була п`яна, уходила, поверталася. Тілесних ушкоджень у неї не бачила. Свідку здається, що ОСОБА_17 попросили піти з-за столу, оскільки вона себе не дуже гарно поводила.

Після події потерпілого ОСОБА_29 та ОСОБА_20 посадили на лавочці біля її будинку, у нього в животі були дві дірки, текла кров. Від нього був запах спиртного. ОСОБА_23 надавала йому першу допомогу. ОСОБА_17 в той момент свідок не бачила. Щоб хтось наносив ушкодження ОСОБА_17 - свідок не бачила та не чула. ОСОБА_17 свідок знає з 1979 року. З нею майже не спілкувалася. ОСОБА_17 давно вживає спиртні напої.

Свідок ОСОБА_23 в ході допиту пояснила, що є сусідкою ОСОБА_17 та її далекою звідною родичкою. 29.09.2018 вона разом з ОСОБА_17 та іншими сусідами святкували весілля сусідської дівчини в альтанці у Завади. Всі, в тому числі і ОСОБА_17 вживала спиртне, але скільки - свідок не бачила. Через деякий час ОСОБА_17 непомітно вийшла з-за столу та пішла додому. Потім свідок також пішла до себе додому. Вийшла на вулицю, почула крик ОСОБА_30 , яка кликала на допомогу, кричала: « ОСОБА_20 , допоможи!». Крик був з альтанки. Свідку з двору було видно, що ОСОБА_17 перебувала у своїй альтанці, вона бачила її спину. Хто ще знаходився у альтанці, свідок не бачила. Свідок пішла до інших сусідів та покликала їх. Свідок у двір не заходила, бачила лише, як ОСОБА_15 виходить з подвір`я на вулицю, потім надавала йому допомогу.

Тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 свідок не пам`ятає. У ОСОБА_15 вона бачила під сорочкою 2 рани. Він просив відвести його додому. Вона обробила йому рани та викликала швидку допомогу. Потерпілий не розповідав свідку, що саме сталося. Потерпілий перебував у нетверезому стані, це було видно з його зовнішнього вигляду. Де в цей час перебувала ОСОБА_17 , свідок не бачила, оскільки допомагала потерпілому.

Після подій до ОСОБА_17 свідок близько не підходила, ушкоджень у неї не бачила. Коли ОСОБА_17 твереза, вона нормальна людина. Якщо вип`є, стає більш активною, відстоює свою позицію.

Свідок ОСОБА_25 в ході допиту повідомила, що того дня (29.09.2018) у неї на подвір`ї святкували весілля, вживали спиртне. ОСОБА_17 також вживала спиртне. Через деякий час посварилася з кимось із гостей, після чого пішла. Через приблизно півгодини люди почули крики ОСОБА_17 , яка стурбованим голосом кликала ОСОБА_20 на допомогу, та свідок пішла в напрямку будинку ОСОБА_17 . У дворі в альтанці сидів потерпілий, у нього на животі була рана, йшла кров. Поруч стояла ОСОБА_17 , у неї в руках нічого не було. Чи була кров у ОСОБА_17 - свідок не пам`ятає. До двору також заходили ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . Якісь ушкодження у ОСОБА_17 були, проте які - не пам`ятає. Свідок питала, що сталося, проте ОСОБА_17 не відповідала. Потім приїхали швидка допомога та поліція. На думку свідка, ОСОБА_17 вже прийшла на весілля в нетверезому стані. Вона інколи вживає спиртне, після чого любить побалакати, агресивною її свідок не бачила. Від її будинку до будинку ОСОБА_17 метрів 100, ділянки суміжні. Тілесних ушкоджень ОСОБА_17 ніхто на очах свідка не завдавав. Ножів чи інших гострих предметів у дворі свідок не бачила. Швидку викликала ОСОБА_23 . Свідок знає ОСОБА_17 досить давно, як конфліктну або агресивну людину її охарактеризувати не може.

Свідок ОСОБА_24 в ході допиту пояснив, що є сусідом ОСОБА_17 29.09.2018 року у дворі сусіди святкували весілля. Святкувати почали у першій половині дня. Серед присутніх була ОСОБА_17 . Всі, окрім ОСОБА_24 , вживали спиртне. ОСОБА_17 почала курити за столом, через це їй запропонували вийти. Вона незадоволено пішла до себе додому. За столом вона перебувала близько години. Через 15-20 хвилин люди почули крики з двору ОСОБА_17 , нібито відбувається скандал. Свідок побіг до двору ОСОБА_17 , побачив ОСОБА_15 , який сидів в альтанці та держався за живіт, та ОСОБА_17 , яка стояла поруч із ножем в руці. Свідок вдарив ОСОБА_17 по руці, чим вибив ніж з її рук. Руки у неї були в крові. Порізів свідок у неї не бачив. На столі в альтанці стояли тарілки, хлібниця. Потім на його крик прибігли інші сусіди. Потерпілого вивели з двору та посадили на лавку біля сусіднього будинку. Від ОСОБА_15 було чути запах алкоголю. Потерпілий йому сказав, що ОСОБА_33 йому запропонувала випити, а потім незрозуміло як сталося. Потерпілий просив не відвозити його до лікарні. Ніж, який був у ОСОБА_17 , був з чорною смужкою (колодочкою) на рукоятці, лезо довжиною біля 12 см, ніж за типом кухонний. Після подій ОСОБА_17 змила з рук кров. У ОСОБА_17 на обличчі ушкоджень не було. Їй задавали питання «Що ти наробила?», але вона мовчала. Ніхто їй ушкоджень не наносив. Швидку допомогу викликала ОСОБА_23 . Раніше ОСОБА_17 проживала з чоловіком, але він помер. ОСОБА_17 є нормальною людиною, іноді може випити як всі. ОСОБА_15 проживає за два квартали від місця подій, на святкуванні весілля його не було, проте він часто ходив вулицею.

На підтвердження винуватості ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення стороною обвинувачення надані письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, в ході огляду місця події від 29.09.2018 (з 18-00 по 20-00 год.) оглянуто територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході огляду виявлено та вилучено 14 ножів, панаму чорного кольору, окуляри, ватний тампон зі змивом з речовиною бурого кольору, чарку, шматок ганчірки.

Відповідно до довідки Нововодолазької ЦРЛ від 29.09.2018, цього ж дня о 16-10 до медичної установи доставлений ОСОБА_15 з діагнозом: проникаючі колото-різані поранення передньої черевної стінки з ушкодженням сигмовидної кишки та артерії епігастрію.

Відповідно до довідки Нововодолазької ЦРЛ від 29.09.2018, цього ж дня о 18-15 до медичної установи доставлена ОСОБА_17 з діагнозом: різана рана ІІІ пальця лівої кисті, алкогольне сп`яніння (клінічно), садно слизової оболонки губи, гематома правого зап`ястку. Алкотест - 0,2 промілле.

29.09.2018 р. о 18-00 год. ОСОБА_17 затримано в порядку ст. 208 КПК України. В ході затримання проведено її обшук та вилучено предмети одягу та взуття, а також зрізи нігтьових пласти з лівої та правої рук, змиви з пальців лівої ноги.

Згідно медичної довідки Нововодолазької ЦРЛ від 01.10.2018 р. при огляді хірургом у ОСОБА_17 виявлено зсаджені рани колін, поперекової та ягодичної області, покриті корками, сухі. Різана лінійна рана третього пальця лівої кисті 1,2 см довжиною, 0,2 - 0,3 см глибиною. При огляді невропатологом встановлена поверхнева травма голови.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 47-НВ/18 від 13.11.2018 у ОСОБА_17 мали місце: різана рана третього пальця лівої кисті, садно та слизовій оболонці губи, крововилив в області правого зап`ястку, садна на колінних суглобах, поперековій та сідничній областях. Рана утворилася від дії знаряддя, яке володіло ріжучими властивостями. Таким знаряддям могло бути і лезо клинка ножа. Садна та синець утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості травмуючої поверхні яких в ушкодженнях не відобразилися. Механізм утворення ушкоджень ковзання та удар. Час утворення ушкоджень можливо в період, указаний в ухвалі. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Судово-медичних даних, що дозволяють судити про напрям і силу удару, кількість завданих ударів ОСОБА_17 , в якому положення знаходилася потерпіла в момент заподіяння їй пошкоджень, яке було взаєморозташування потерпілої і нападника, немає. Виходячи з множинності ушкоджень, розташування їх на різних поверхнях тіла, слід вважати, що при заподіянні ушкоджень стан потерпілої, як і взаєморозташування потерпілої і нападаючого, змінювалися.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 49-НВ/18 від 26.11.2018 у ОСОБА_15 мали місце дві колото-різані рани передньої стінки черевної порожнини, які утворилися від дії знаряддя, яке володіє колюче-ріжучими властивостями, індивідуальні особливості якого в ушкодженнях не відтворилися. Одна із згаданих ран (в мезогастрії зліва) проникала в черевну порожнину з ушкодженням сигмо видної кишки. Відомості за рану «над пупком» в наданих медичних документах відсутні. Таким знаряддям міг бути і клинок ножа. Відсутність судово-медичних даних про форму та розмірі ран, напрямок та довжину раньових каналів не дає можливості достовірно спів ставити отримані ушкодження з передбачуваним знаряддям. Час утворення ушкоджень можливий в період, вказаний в ухвалі (29.09.2018 біля 15-30 год.)

За ступенем тяжкості ушкодження живота, котрі проникли в черевну порожнину, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.

Розташування колото-різаних ран та їх кількість свідчать, що напрямок ударів знаряддям був спереду назад, кількість ударів - два. Розташування потерпілого в момент отримання ушкоджень та нападника по існуючим судово-медичним даним встановити не представляється можливим, місце прикладання травмуючого знаряддя - передня поверхня живота.

Відповідно до висновку експерта № 14/911-С/18 від 19.10.2018, група крові ОСОБА_17 відноситься до категорії АВ.

Відповідно до висновку експерта 15№999-С/18 від 16.11.2018, група крові потерпілого ОСОБА_15 - 0 бв (І). Група крові ОСОБА_17 - АВ (IV). При проведенні судово-медичної експертизи кухонного ножу, вилученого під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння, на клинку в об`єкті № 2 (обух) виявлені сліди крові людини, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_15 . Даних про домішок крові від ОСОБА_17 не отримані.

Відповідно до висновку експерта 15№998-С/18 від 17.11.2018, при проведенні судово-медичної експертизи 13 ножів, вилучених під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння, на кухонному ножі (Об`єкти № № 13-14) на клинку (об`єкт № 13) виявлені сліди крові людини, які можуть походити від потерпілого ОСОБА_15 . Даних про домішок крові від ОСОБА_17 не отримані.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 791 від 22.10.2018 р., ОСОБА_17 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання к формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_17 виявляла ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебувала у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_17 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Відповідно до висновку експерта № 14/952-С/18 від 16.11.2018 кров ОСОБА_17 належить до групи АВ з супутнім антигеном Н. На папері, у який був загорнутий фрагмент вати зі змивом, вилученим з пальця лівої ноги ОСОБА_17 , знайдена кров людини, встановити групову належність якої не представилося можливим.

Відповідно до висновку експерта № 14/955-С/18 від 20.11.2018 на светрі (об`єкт № 3) та спортивних брюках (об`єкти №№ 5-7, 11-14) ОСОБА_17 знайдена кров людини групи АВ та супутнім антигеном Н, властивої їй самій. Крім того, не можна виключити можливості присутності у даних об`єктах домішків крові і ОСОБА_15 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею. На цьому ж светрі в об`єкті № 3, та спортивних брюках, в об`єктах №№ 8-10 ОСОБА_17 знайдена кров людини групи АВ та супутнім антигеном Н, властивої їй самій. Від ОСОБА_15 ця кров статися не могла. На светрі в об`єктах №№1, 2 є кров людини, встановити групову належність якої не виявилось можливим.

Відповідно до висновку експерта 15№1038-С/18 від 23.11.2018, при проведенні судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту з пальців рук ОСОБА_17 , в піднігтьовому вмісті правої руки виявлені сліди крові людини, які могли походити від ОСОБА_17 та від ОСОБА_15 . Також в піднігтьовому вмісті з пальців як правої, так і лівої рук знайдені епітеліальні клітини, які можуть належати ОСОБА_17 .

Відповідно до висновку експерта 15№1039-С/18 від 21.11.2018 при проведенні судово-медичної експертизи чарки, вилученої під час огляду місця події, виявлені сліди крові людини, які можуть походити від самої ОСОБА_17 , проте можна припустити домішок крові і від ОСОБА_15 при умові наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею на момент вказаних подій.

Відповідно до висновку експерта № 14/954-С/18 від 17.11.2018 на фрагменті тканини, вилученому в ході огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої від ОСОБА_17 не виключається, крім того, не можна виключити можливості присутності домішків крові і ОСОБА_15 при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, що супроводжувалися зовнішньою кровотечею.

Відповідно до висновку експерта № 14/953-С/18 від 17.11.2018, на двох фрагментах вати зі змивами з бетонного покриття, з сумки, вилученими в ході огляду місця події, знайдена кров людини, походження якої від ОСОБА_17 не виключається. Від ОСОБА_15 ця кров статися не могла.

Судом також досліджені речові докази у кримінальному провадженні - 14 ножів ватні тампони зі змивами, чарку, фрагмент ганчірки, біологічні зразки ОСОБА_17 (нігтьові зрізи з правої та лівої руки, зразки слини з правої та лівої щоки, зразок крові), контрольні зразки, окуляри з оправою білого кольору та вушками червоного кольору, панаму чорного кольору, кофту (светр) чорного кольору, штани чорного кольору, капці з резини червоного кольору.

Суд не вбачає підстав для визнання недопустимими ряду доказів, про які заявляла сторона захисту. Так, посилання захисника ОСОБА_16 на недопустимість доказів, отриманих в ході огляду місця події 29.09.2018 р., та відповідно до доктрини «плодів отруєного дерева» - всіх похідних від них доказів, зокрема, експертних висновків, через процесуальні порушення при розгляді слідчим суддею клопотання слідчого про проведення обшуку житла, а саме розгляд клопотання не в день його надходження (01.10.2018 р.), а наступного дня, хоча і заслуговує на увагу в контексті положень ч. 4 ст. 234 КПК України, відповідно до яких клопотання про обшук розглядається в суді в день його надходження, проте вказане порушення не можна вважати таким, що порушує права обвинуваченої.

Так, відповідно доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими є докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок суттєвого порушення прав та свобод людини. Ця доктрина передбачає заборону використання даних, отриманих на підставі або з використанням доказів, визнаних недопустимими. Тобто слід надавати оцінку допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один на іншому, а не кожного окремого доказу автономно. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що при недопустимості одного доказу в єдиному ланцюжку суд повинен у подібному випадку вирішити питання про справедливість судового розгляду в цілому. Тобто, якщо процес у даній справі у цілому і загалом справедливий, то й отримані у незаконний спосіб докази можуть бути прийнятними (див. рішення ЄСПЛ у справі «Хан проти Сполученого Королівства»).

Надані стороною обвинувачення докази стороною захисту не спростовані, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі "Тейксейра де Кастро проти Португалії" від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі "Шабельник проти України" від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла, тощо.

Закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

Крім того, Верховний Суд у справі № 204/6541/16-к, в ухвалі від 16 лютого 2021 року зазначив, що не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише збігалося у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані «внаслідок» такого порушення.

Суд зазначає, що не будь-які недоліки процесуальних документів, а лише ті що призвели до порушення прав обвинуваченого, впливають на допустимість доказів зібраних на їх підставі.

Суд звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2022 року яка дійшла до висновку, що у разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

В даному випадку розгляд клопотання про обшук, який вже фактично був проведений, не в день його надходження до слідчого судді, а наступного дня ніяким чином не впливає на допустимість отриманих в ході такої слідчої дії доказів.

Також з цих же підстав не можна вважати таким порушенням, що впливає на допустимість доказів, подання органом досудового розслідування та розгляд слідчим суддею клопотання про арешт майна з об`єднаними в одному клопотанні вимогами про арешт як майна, що було вилучено при огляді місця події, так і при затриманні ОСОБА_17 .

Оцінюючи досліджені докази, судова колегія визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у Кримінальному процесуальному Законі, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі, сумніву в своїй належності та допустимості не викликають.

Тому, аналізуючи представлені суду докази і даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд приходить до наступних висновків.

Показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 (частково), а також медичними довідками та висновком судово-медичної експертизи підтверджується наявність у ОСОБА_17 після подій за участю ОСОБА_15 тілесних ушкоджень - різаної рани третього пальця лівої кисті, садна на слизовій оболонці губи, крововиливу в області правого зап`ястку, саден на колінних суглобах, поперековій та сідничній областях.

Сама ОСОБА_17 і свідок ОСОБА_22 підтвердили, що обвинувачена щонайменше один раз падала на землю, що могло спричинити садна на колінах, попереку та сідницях.

Разом із тим, наявність у ОСОБА_17 садна на слизовій оболонці губи, різаної рани третього пальця лівої кисті, яких не було у обвинуваченої, коли вона перебувала в компанії сусідів при святкуванні весілля за нетривалий час до зустрічі з ОСОБА_15 , свідчать про їх заподіяння саме в ході конфлікту з останнім.

Потерпілий ОСОБА_15 в ході допиту не дав пояснень, що саме відбувалось між ним та обвинуваченою безпосередньо перед спричиненням нею ударів ножем потерпілому. При цьому він зазначив, що вони вживали спиртне, а потім так сталося, що він відчув гаряче в районі живота та зрозумів, що ОСОБА_17 вдарила його ножем.

У той же час, показання обвинуваченої щодо наявності фізичного конфлікту з ОСОБА_15 , зокрема, щодо нанесення ним удару в її обличчя підтверджуються наявністю у неї відповідного тілесного ушкодження на слизовій оболонці губи.

Разом із тим, показання ОСОБА_17 щодо нанесення їй ОСОБА_15 великої кількості ударів по голові та тілу не підтверджуються будь-якими доказами, а навпаки, спростовуються дослідженими судом об`єктивними судово-медичними даними. Наявність у обвинуваченої порізу пальця руки може свідчити як про її особисту необережність при взятті ножа в руки, так і про спричинення такого ушкодження в результаті боротьби з потерпілим у разі знаходження ножа в його руці. Крім того, свідок ОСОБА_24 в ході допиту пояснив, що вдарив ОСОБА_17 по руці та вибив у неї ніж, при цьому також вона могла порізати руку.

Окрім показань обвинуваченої та висновку судово-медичної експертизи, суду не надано належних доказів фізичного впливу ОСОБА_15 на ОСОБА_17 . В той же час, судова колегія вважає доведеним поза розумним сумнівом, з огляду на викладене вище, факту обоюдного фізичного конфлікту між обвинуваченою та потерпілим (сутички), в ході якої ОСОБА_17 у відповідь на активні дії потерпілого, що знайшли свій прояв в ударі її рукою в обличчя, взяла в руку ніж та нанесла ним ОСОБА_15 два удари в область черевної порожнини.

Кваліфікуючи дії обвинуваченої ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, орган досудового розслідування виходив із того, що обвинувачена, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 , умисно здійснила напад на ОСОБА_15 з метою позбавити його життя, оскільки завдала удари в життєво важливий орган - черевну порожнину, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, відтак вчинила закінчений замах на умисне вбивство.

Частиною 3 ст. 337 КПК України передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанов Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.90р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Виходячи із наведеного та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_17 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 121 КК України, беручи до уваги наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України та п. п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07.02.2003 року замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом, безпосередньо спрямованим на вчинення злочину, діяння, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Питання про умисел необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. При цьому якщо винна особа відмовилась від убивства потерпілого вже після вчинення дій, які вважала за необхідне виконати для доведення злочину до кінця, але його не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, діяння належить кваліфікувати відповідно до частини другої статті 15 КК України як закінчений замах на умисне вбивство, яке може бути вчинено лише з прямим умислом.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 лютого 2020 року в справі №164/1826/17 (провадження №51-6292км19).

Тобто із суб`єктивної сторони замах на злочин можливий лише з прямим умислом. А згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Істотним для відмежування замаху на умисне вбивство від умисного завдання тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження умислом винного охоплюється лише заподіяння таких ушкоджень за відсутності прямого наміру на вбивство. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони передбачалися ціллю його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальності за замах на вбивство. У випадку, коли особа, завдаючи іншій особі тілесні ушкодження, свідомо припускає настання будь-яких наслідків, у тому числі смерті, вона також не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за замах на вбивство. Крім того, злочин не може бути кваліфікований як замах на вбивство і у випадках, коли винний діє з неконкретизованим умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність у цих випадках настає лише за наслідки, які фактично були заподіяні. Зазначене також кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18 грудня 2018 року в справі №569/2944/16-к (провадження №51-4894км18).

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою, - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату.

Під час розгляду кримінальної справи встановлено, що обвинувачена та потерпілий були знайомі між собою, але спілкувалися мало, у неприязних стосунках не перебували, вони спільно розпивали спиртні напої та між ними виникла суперечка, в ході якої обвинувачена ОСОБА_17 нанесла потерпілому ОСОБА_15 тяжкі тілесні ушкодження, що є небезпечними в момент заподіяння.

Судом також установлено, що в ході сутички з ОСОБА_15 . ОСОБА_17 отримала тілесне ушкодження - садно на слизовій оболонці губи, на що обвинувачена вдарила потерпілого ножем двічі, заподіявши таким чином колото-різані рани черевної порожнини при цьому слід зазначити, що після нанесення потерпілому ударів обвинувачена ОСОБА_17 бачила та усвідомлювала, що потерпілий залишався живим сидів на лавці в альтанці, вона його не переслідувала, інших тілесних ушкоджень не наносила та взагалі не вчиняла будь-яких дій, щоб спричинити йому смерть чи інші тілесні ушкодження, що однозначно доводить відсутність прямого умислу обвинуваченої на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_15 .

Докази того, що обвинувачена мала умисел на спричинення смерті потерпілому, суду не надані.

На переконання судової колегії, вказані обставини свідчать про те, що в обвинуваченої був неконкретизований умисел при нанесенні тілесних ушкоджень. За неконкретизованого умислу винний, вчиняючи злочин, хоча і передбачає можливість настання різних шкідливих наслідків, але до кінця не усвідомлює їх характеру та тяжкості.

Отже, як убачається з матеріалів кримінального провадження, у даному випадку за встановлених мотиву та мети вчинення злочину обвинуваченою ОСОБА_17 є спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, а не спричинення смерті потерпілому шляхом завдання останньому фізичного болю через нанесення йому тілесних ушкоджень будь-якої тяжкості у відповідь на поведінку потерпілого, яка мала вираз у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_17 .

Відтак, спрямованість умислу обвинуваченої саме на вбивство потерпілого, на переконання судової колегії, залишилось не доведеним поза розумним сумнівом і ґрунтувалось, в тому числі, на припущеннях органу досудового розслідування. Такі висновки випливають з вищенаведених доказів, які суд визнає не спростованими та, із вимог наведених нормативних актів у сукупності з встановленими фактичними обставинами; а тому суд дійшов висновку, що в даному випадку в діях обвинуваченої ОСОБА_17 відсутні будь-які ознаки, що умисел особи був спрямований на умисне вбивство, однак наявний склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Обвинувачена умисно нанесла тілесні ушкодження потерпілому та припускала з огляду на знаряддя вчинення злочину, - кухонний ніж, - заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, свідомо допускаючи спричинення будь - яких тілесних ушкоджень, окрім тих, які б могли потягнути за собою смерть потерпілого ОСОБА_15 , оскільки настання смерті умислом обвинуваченої не охоплювалося, враховуючи характер стосунків між ними, обставин події того дня, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим, поведінку обвинуваченої після завдання нею потерпілому тілесних ушкоджень.

Водночас не заслуговує на увагу та не підлягає задоволенню клопотання захисника ОСОБА_16 про перекваліфікацію інкримінованих ОСОБА_17 на склад ст. 124 КК України, а саме на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони, або виправдання ОСОБА_17 від пред`явленого обвинувачення через її дії у стані необхідної оборони, оскільки доводи захисника спростовуються наведеними висновками суду: стан необхідної оборони за критерієм вказаної норми виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Наведеними далі доказами встановлено, що у даному випадку мала місце сварка, яка перейшла у бійку, яку першим розпочав потерпілий, однак застосування ножа в якій не давало достатніх підстав для самозахисту або необхідності відвернення посягання з боку потерпілого.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_17 , відповідно до вимог ст.66 КК України не встановлено.

Обставиною, яка обтяжують покарання ОСОБА_17 , відповідно до вимог п. 13 ст.67 КК України, судова колегія вважає вчинення нею кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому судова колегія не може взяти до уваги посилання в обвинувальному акті на наявність такої обставини, що обтяжує покарання обвинуваченої, як вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_17 сама, як на час вчинення кримінального правопорушення, так і на час розгляду справи є особою похилого віку (станом на 29.09.2018 року мала вік 62 роки).

Призначаючи покарання ОСОБА_17 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким умисним злочином, обставини скоєння даного злочину, наявність обтяжуючих та відсутність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, є вдовою, пенсіонеркою, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у нарколога з діагнозом F-10.2, за місцем проживання характеризується посередньо, а також її ставлення до скоєного, позицію потерпілого, який при призначення покарання покладався на розсуд суду. У зв`язку із чим судова колегія вважає, що виправлення обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченої вимог ст. ст. 69 КК України колегія суддів не вбачає через відсутність обставин, що пом`якшують її покарання.

Також колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_17 положень ст. 75 КК України щодо звільнення її від призначеного покарання з випробуванням з огляду на відсутність у обвинуваченої щирого каяття у скоєному, засудження своїх дій, інших пом`якшуючих покарання обставин, відсутності намагання відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, а також вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Запобіжний захід до ОСОБА_17 не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_17 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_17 не обирати. Після набрання вироком законної сили заарештувати ОСОБА_17 та через ДУ «Харківський слідчий ізолятор» направити її до місць відбування покарання.

Строк відбування ОСОБА_17 покарання обчислювати з моменту її фактичного затримання на виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_17 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 29.09.2018 р. по 30.12.2018 р. включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нововодолазького районного суду Харківської області від 03.10.2018 р. на речові докази у кримінальному провадженні.

Речові докази: ніж кухонний заводського виробництва загальною довжиною 32,5 см., довжиною леза 19,2 см., ніж кухонний заводського виробництва загальною довжиною 31,8 см, довжиною леза 20,2 см, ватні тампони зі змивами, чарку, фрагмент ганчірки, біологічні зразки ОСОБА_17 (нігтьові зрізи з правої та лівої руки, зразки слини з правої та лівої щоки, зразок крові), контрольні зразки - знищити; 12 ножів, окуляри з оправою білого кольору та вушками червоного кольору, панаму чорного кольору, кофту (светр) чорного кольору, штани чорного кольору, капці з резини червоного кольору - повернути обвинуваченій ОСОБА_17 , а у разі відмови - знищити.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченій, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3