Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4993/22
Провадження № 1-кп/279/716/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000500 від 24.09.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стретенка, Дальнореченського
району, Приморського краю, держава Росія, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого,
на утриманні осіб не має, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 24 вересня 2022 року, о 13 годині 53 хвилини, достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, знаходячись в приміщенні аптеки "Бааємо здоров`я", яка розташована за адресою: вул.Шевченка, буд. 10, м.Коростень, Житомирської області, підійшов до каси з метою придбання ліків де побачив, що в приміщенні аптеки, із зовнішньої сторони біля каси з низу на полці знаходився мобільний телефон, марки «Realme» модель «C11 (RMX3231) 4/64 Gb», вартістю 5752 грн. 80 коп., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ«Київстар» НОМЕР_1 , вартістю 50 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_6 , яка перед ОСОБА_4 в аптеці придбала ліки, та відійшла від каси.
В цей час, в ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, в тому числі і ОСОБА_6 , яка ще залишалась в аптеці, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, взяв мобільний телефон з сім-карткою, поклав до кишені куртки, придбав ліки із викраденим майном залишив приміщення аптеки, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 5802 грн. 80 коп.
Своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченим ч.4 ст.185 КК України визнав повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити в її відсутність, щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також йому зрозуміло, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. Інші докази судом не досліджувалися.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.4 ст.185 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.
Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.
Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 на спеціалізованих обліках не перебуває, раніше не судимий, не працює, беручи до уваги позицію потерпілої, те, що остання на суворому покаранні не наполягала, матеріальну шкоду потерпілій відшкодовано, а також щире каяття обвинуваченого у вчиненому, його відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він, ОСОБА_4 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України. У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень. У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374 КПК України,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати виннуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.
Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 755,12 грн. витрат на залучення експерта для проведення експертизи.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.09.2022 року, а саме: мобільний телефон марки «Realme» модель «C11 (RMX3231) 4/64 Gb» - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме: - мобільний телефон, марки «Realme» модель «C11 (RMX3231) 4/64 Gb», який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у власності ОСОБА_6 ;
- куртку синього кольору, кросівки червоно-чорного кольору, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.
Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1 Копія згідно з оригіналом: