ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1030/20 Номер провадження 11-кп/814/2214/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, в м. Полтава кримінальне провадження №0000081 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0000081 стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мильці Полтавського району та області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.321 та ч.2 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 24 жовтня 2022 року,
ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тбілісі Грузія, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Грузії, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 24 жовтня 2022 року.
Мотивуючи оскаржуване рішення, суд з`ясував обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими інкримінованих кримінальних правопорушень, встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та прийняв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_7 та постановити нове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 .
При цьому зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Стверджує про наявність істотних порушень КПК України під час розгляду клопотання прокурора, оскільки обвинуваченій не залучено перекладача та ухвалено рішення про проведення дистанційного судового провадження.
Звертає увагу на особу ОСОБА_7 , яка має постійне місце проживання разом з малолітньою дитиною та міцні соціальні зв`язки.
Вважає, що судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченої та її захисника про відвід прокурора.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, всупереч твердженням апелянта, суд оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Належним чином врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, повторно тяжкого умисного злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки обвинуваченої.
Також суд обґрунтовано звернув увагу на можливе покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винуватою.
Крім того, суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченої, дані про її особу, сімейний і майновий стан.
Доводи захисника про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до вирішення вказаного клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження стосовно неї цього запобіжного заходу та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.
Обґрунтовано суд зазначив і про наявність ризику перешкоджати здійсненню кримінального провадження шляхом незаконного впливу на свідків.

Висновки суду про відсутність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків підтверджуються даними про особу обвинуваченої, яка не працює та не має зареєстрованого місця проживання.

Твердження захисника про наявність в обвинуваченої малолітньої дитини в даному випадку не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин.
З матеріалів справи видно, що обвинувачена ОСОБА_7 утримується разом з малолітньою дитиною в умовах Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», де функціонує дитячий заклад, що спростовує доводи захисника про порушення вимог Закону України «Про охорону дитинства».
При цьому, як встановлено судом, щодо старших дітей обвинувачена позбавлена батьківських прав.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, а також у сфері обігу наркотичних засобів, на шлях виправлення не стала та знову обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні наркотичних засобів з метою передачі цих речовин у місця позбавлення волі, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також збуті сильнодіючих лікарських засобів.

Вказані дані про особу обвинуваченої ОСОБА_7 в сукупності з обсягом пред`явленого обвинувачення та характером інкримінованих кримінальних правопорушень свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Матеріали справи та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою з огляду на стан її здоров`я.
Всупереч доводам захисника, колегією суддів не встановлено підстав, передбачених ст.77 КПК України, які виключають участь прокурора при вирішенні питання про продовження тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Твердження захисника про порушення судом першої інстанції вимог КПК України з огляду на ухвалення рішення про проведення дистанційного судового провадження є непереконливими, оскільки можливість ухвалення такого рішення судом прямо передбачена положеннями ч.2 ст.336 КПК України. При цьому, будь-яких заперечень стосовно проведення засідання в дистанційному режимі від обвинуваченої не надходило.
Посилання сторони захисту на відсутність перекладача під час розгляду клопотання прокурора не може в даному випадку бути підставою для скасування судового рішення з огляду на те, що обвинувачена, відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2022 року, була видалена із зали судового засідання на підставі ст.330 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В свою чергу приписами ч.4 цієї статті передбачено право суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України

Як вбачається з матеріалів провадження та оскаржуваної ухвали, суд не встановив визначених законом підстав не визначати розмір застави, проте не визначив її розмір, хоча зобов`язаний був це зробити у даному випадку.

Відсутні обґрунтування про необхідність не визначати розмір застави і в клопотанні прокурора.

Проте, у зв`язку з тим, що строк дії оскаржуваної ухвали про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчився 24 жовтня 2022 року, колегія суддів позбавлена можливості виправити таку помилку суду.

Отже, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2022 року у кримінальному провадженні №0000081 щодо обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4