ТАРУТИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
Справа№ 492/455/22
Провадження по справі № 1-кп/514/63/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року

Тарутинський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000029 від 18.02.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 07.02.2022 приблизно о 19:05 годині, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля платіжного терміналу у приміщенні торгівельної зали магазину «Абсолют», розташованого за адресою: Одеська область, Болградський район, м. Арциз, вул. Калмикова, буд. 1-А, виявив біля терміналу банківську картку № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, яка перед цим була втрачена її власником ОСОБА_5 , та на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" N 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" N 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" N 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року N 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, в ході чого в останнього виник умисел на її привласнення та корисливий мотив на таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів. Знайшовши банківську картку, ОСОБА_4 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника картки чи її повернення, а покинув місце вчинення проступку та вирушив в сторону магазину «П`ятірка» в м. Арциз.

В подальшому, 07.02.2022 в період часу з 20:24 по 20:58, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «П`ятірка», за адресою: вул. Будівельників, буд. 28, м. Арциз Болградського району Одеської області, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше знайдену банківську карту, таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_5 кошти в сумі 5200 гривень 71 копійка, розпорядившись коштами на власний розсуд шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 5200 гривень 71 копійка.

ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357 КК України за ознаками: привласнення офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, та ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. У скоєному розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив кримінальне провадження розглянути за його відсутністю. Будь-яких претензій до обвинуваченого немає, однак шкода не відшкодована. Просить призначити йому покарання згідно чинного законодавства.

Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому суд також враховує позицію, висловлену у постанові ККС ВС від 14 лютого 2019 у справі № 454/420/17, що предметом злочину, передбаченого ст. 357 КК України є: зокрема, офіційні документи, у тому числі електронні, штампи, печатки; приватні документи, що знаходяться на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності (частини 1 і 2 ст. 357 КК України); паспорт або інший важливий особистий документ (ч. 3 ст. 357 КК України).Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» № 2346 ІІІ від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Електронний платіжний засіб має містити обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента.

Тобто аналіз зазначених норм законодавства свідчить про те, що платіжна картка є різновидом офіційних документів, і відповідно предметом злочину передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 20 червня 2011 року, згідно з яким за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки, як платіжні інструменти засоби доступу до банківських рахунків, відповідають визначенню поняття «офіційний документ» і є різновидом офіційних документів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів та за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні проступки;

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Призначаючи покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням її особи, ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2015 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі № 205/7091/16-к від 17 жовтня 2019 року Верховний Суд розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

З урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, беручи до уваги позицію сторони обвинувачення, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції статей, за якими кваліфіковано його дії.

При призначенні ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень згідно з ч. 1 ст. 70 КК України суд вважає за доцільне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Разом з тим, суд ухвалює про звільнення обвинуваченого від призначеного покарання та покладення обов`язків. Суд вважає, що саме таке покарання є справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів у справі необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений арешт майна на підставі ухвали слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 08 квітня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 (три) роки обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, а саме 11 квітня 2023 року.

З набранням вироком законної сили арешт, накладений ухвалою слідчого судді Арцизького районного суду Одеської області від 08 квітня 2022 року у справі № 492/250/22, а саме на:

компакт диск «CD-R» добровільно виданий власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_6 , з відеозаписами камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якому наявні два файли: 1_04_R_2500; 2_04_R_0000 та компакт диск «DVD+R RW» добровільно виданий власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_7 , з відеозаписами камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на якому наявні два файли: NVR_ch1_main_0000_0000; NVR_chl_main_0000_1536 скасувати.

Речові докази по справі, а саме:

компакт диск «CD-R» добровільно виданий власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ОСОБА_6 , з відеозаписами камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якому наявні два файли: 1_04_R_2500; 2_04_R_0000 та компакт диск «DVD+R RW» добровільно виданий власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ОСОБА_7 , з відеозаписами камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на якому наявні два файли: NVR_ch1_main_0000_0000; NVR_chl_main_0000_1536, який знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Тарутинський районний суд Одеської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку обвинуваченому та прокурору вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1