Дата документу 14.12.2022 Справа № 331/1056/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1384/22 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/1056/22Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 19.01.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційних скаргах захисник і обвинувачений просили ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого більш м`який альтернативний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання у АДРЕСА_2 ). Свої вимоги мотивували тим, що обраний запобіжний захід є занадто суворим. ОСОБА_6 не намагатиметься переховуватись, а сприятиме у з`ясуванні судом обставин справи, особисто зацікавлений у закінченні розгляду справи. Обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з близькими родичами. Захисник вказує, що під час судового слідства допитано потерпілу та свідка. Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься медична довідка, відповідно до якої ОСОБА_6 потребує амбулаторного лікування. На переконання захисника, заявлене клопотання прокурора та ухвала суду є необґрунтованими, а ризики не доведеними належними та достатніми доказами, тому застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та надасть йому можливість лікуватися.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягав на їх задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких злочинів та пов`язаний із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я особи, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 наразі триває, а тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомі.

Згідно наявних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_6 неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного щомісячного доходу не має.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 раніше 2 рази притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів. На момент вчинення передбаченого ч.4 ст.186 КК злочину на розгляді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні передбаченого ч.2 ст.185 КК кримінального правопорушення.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений на шлях виправлення та перевиховання не став, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність у обвинуваченого місця проживання, де він мешкає разом з близькими родичами, на що посилається в апеляційній скарзі захисник, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, навіть за наведених характеризуючих обставин ОСОБА_6 офіційного джерела доходу не має.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого враховуючи наявні матеріали провадження та безпосередньо під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, не знайшли свого підтвердження.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що передбачені ст. 177 КПК ризики на даний час не відпали та не зменшилися, підстави для застосування до обвинуваченого жодного більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 21 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_8