10.03.2023
Справа № 331/1169/17
Провадження № 1-кп/331/14/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

За участю прокурора: ОСОБА_3

Обвинуваченого: ОСОБА_4

Захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою суду від 13.01.2023 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, який спливає 13.03.2023 р.

Судом ставиться питання про продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 2 місяці, оскільки строк тримання під вартою обвинуваченого спливає 13.03.2023 року.

Прокурор ОСОБА_3 просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження терміну тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 2 місяці та звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що ризики, зазначені прокурором нічим не підтверджені та необґрунтовані. Зазначив, що обвинувачений має місце постійного проживання. Крім того зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань. Відповідно до огляду лікаря-уролога ОСОБА_6 має діагноз: «Гідроцеле зліве» потребує оперативного втручання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового засідання суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України КК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2022 року обрано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб. Термін дії ухвали закінчується 02.09.2022 року.

Ухвалами Жовтневого районного суду м. Запоріжжя обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 13.01.2023 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, який спливає 13.03.2023 р.

Статтею 184 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

До клопотання додаються:

1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання;

2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу;

3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В обґрунтування клопотання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 прокурором зазначено, що він обвинувачуються у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого злочину. Існує ризик того, що обвинувачений буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вплинути на свідків, потерпілих. У зв`язку з цим прокурор вважає, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби обвинуваченого ухилитися від органів розслідування й суду, забезпечити виконання процесуальних рішень у провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Пунктом 80 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року зазначено: « На етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі». Після цього прокурори і суди не навели жодних підстав для продовження тримання заявника під вартою, лише зазначили, що запобіжний захід було обрано правильно. Проте, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (дивись справу «Єлоєв проти України», пункт 60).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

До клопотання прокурора не надано жодного доказу на обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, намір обвинуваченого переховуватись від органів досудового слідства, суду, зміну місця проживання підтверджених документально, відомості про відсутність постійного місця проживання, тощо.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Суд приходить до висновку, що спочатку перебування ОСОБА_4 під вартою було виправдано обґрунтованою підозрою та тяжкістю інкримінованих злочинів, але в подальшому, за відсутності переконливих доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, подальше перебування його під вартою є невиправданим. Крім того, відповідно до огляду лікаря-уролога ОСОБА_6 , ОСОБА_4 має діагноз: «Гідроцеле зліве» та потребує оперативного втручання.

Важливими обставинами, які впливають на обґрунтованість запобіжного заходу є, також, те, що обвинувачений раніше судимий, соціально адаптований, має постійне місце проживання.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тобто, що існує ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, що в сукупності з тим, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, надає суду підстави обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, поклавши на обвинуваченого обов`язки: не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками; носити електронний засіб контролю.

Обрання обвинуваченому в даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідає характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до особистої свободи.

Крім того звертаю увагу, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до визначеної службової особи;

- не відлучатися з місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити цілодобово електронний засіб контролю.

Строк дії цілодобового домашнього арешту та обов`язків, покладених судом, визначити до 10 травня 2023 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», звільнити з-під варти у зв`язку зі зміною запобіжного заходу в порядку ч. 3 ст. 202 КПК України.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1