УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/1995/23

Провадження №: 1-кс/755/398/23

"14" березня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , котра є опікуном ОСОБА_5 , на бездіяльність дізнавача у межах кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0002375, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кримінальним процесуальним Кодексом (далі КПК) України строк, установив :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 , котра є опікуном ОСОБА_5 , звернулась зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК на бездіяльність дізнавача, у межах вказаного кримінального провадження, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, оскільки після отримання суб`єктами оскарження її клопотання, як представника вказаних осіб, яке були подане, у порядку ст. 220 наведеного Кодексу, останнє, у строки, регламентовані вказаною статтею Кодексу, не розглянуто.

Встановлені обставини та позиція сторін

Сторони у судове засідання не з`явилися, однак слідчий суддя беручи до уваги положення ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті у їх відсутність.

З урахуванням того, що під час цього розгляду є установленим, що суб`єктом оскарження було отримано від особи, яка подала скаргу клопотання про допит потерпілої.

Дані про розгляд цього звернення, на час розгляду скарги слідчим суддю, не установлені.

Кримінальне процесуальне законодавство

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі […], дії чи бездіяльність […]: 1) бездіяльність […], яка полягає […] у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, […], іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Статтею 220 КПК визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, […] про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 статті 307 КПК передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: […] 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, […] проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання […] відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. (абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК в редакції Закону № 314-VII від 23.05.2013).

Порядок розгляду клопотань під час досудового розслідування врегульовано статтею 220 КПК України. Відповідно до цієї статті такі клопотання слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У розумінні статті 303 КПК України нездійснення процесуальних дій, які дізнавач, слідчий, прокурор зобов`язані вчинити у визначений КПК України строк, може вважатися протиправною бездіяльністю й оскаржуватися до суду лише у випадках, коли законний обов`язок службової особи щодо їх вчинення є безальтернативним і не передбачає дискреції як можливості вибору одного з кількох варіантів правомірної поведінки.

Відповідно наведене вказує, що бездіяльність як предмет судового оскарження має місце тоді, коли в установлений статтею 220 КПК України термін слідчий, прокурор не виконує дій, визначених цією статтею як обов`язкові, - не повідомляє особу, яка заявила клопотання, про результати його розгляду та/або не приймає жодного з альтернативно можливих рішень - не задовольняє клопотання і не виносить мотивованої письмової постанови про відмову у його задоволенні (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2019 в провадженні № 11-945сап18).

У цьому випадку, як убачається з матеріалів провадження суб`єктом оскарження було отримано клопотання особи, яка подала скаргу, однак, на цей час, у особи, що подала скаргу відомості про результати розгляду відсутні. Тим самим має місце бездіяльність як предмет судового оскарження, бо у встановлений ст. 220 КПК строк суб`єкт оскарження не виконав дію, визначену цією статтею як обов`язкову, - не повідомив особу, яка заявила клопотання, про результати його розгляду.

Суб`єкт оскарження будучи вільним у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, правом на надання письмових заперечень до суду, з зазначенням належних та допустимих доказів, у розумінні ст. 84-86 КПК України, які б в той чи інший спосіб спростовували або ж підтверджували доводи особи, що подала скаргу, не скористався.

Що вказує на те, що, у цій справі, заявнику у користуванні засобами захисту чиняться перешкоди бездіяльністю органів влади держави, що є неприпустимим, а тому його права потребують захисту порядку ст. 307 КПК, з урахуванням того, що завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, ч. 5 ст. 21 Закону України № 1402-VIII є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 вказано, що належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом зобов`язання вчинити дію за клопотанням, згідно ст. 220 КПК України, оскільки такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав та керуючись ст. 220, 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України, Суд постановив:

cкаргу - задовольнити.

Зобов`язати ВД Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, який здійснює досудове розслідування у межах кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002375, вчинити одну з дій передбачених ст. 220 КПК України (клопотання задовольнити або відмовити у його задоволенні шляхом постановлення умотивованої постанови) за клопотаннями ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , котра є опікуном ОСОБА_5 , від 27 січня 2023 року № 4009/2023-В про проведення допиту (отримано УП поштовим зв`язком 02.02.2023) в строки визначені ст. 220 даного Кодексу (три дні з моменту отримання ухвали суду).

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідча суддя ОСОБА_1