Справа №549/45/23
Провадження №1-кп/549/13/23
ВИРОК

Іменем України

28 лютого 2023 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи кримінальне провадження №0000038 від 21.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Оріхів Запорізької області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, на утриманні осіб не маючий, який не є особою з інвалідністю та депутатом, участі в АТО та ООС не брав, не військовозобов`язаний, раніше судимого:

12.05.2016 - Чорнухинським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України - до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

25.05.2016 - Чорнухинським районним судом за ч.2 ст.185 КК України - до 3 років позбавлення волі;

25.06.2019 року Лубенським міським судом за ч.2 ст.185 КК України - до 3-х міс. арешту, звільнений 31.10.2019 - з Полтавської ВКП №64 у зв`язку з відбуттям терміну покарання;

08.07.2020 року Чорнухинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України - до 1 року позбавлення волі, звільнений 09.05.2021 року з Харківської ТІК-100 у зв`язку з відбуттям терміну покарання, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, під час не знятої та не погашеної в установленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив та в умовах воєнного стану знову вчинив умисний, корисливий злочин, за наступних обставин.

Так, 20.01.2023 року близько 18 години 30 хвилин, в період дії воєнного стану в Україні, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, «Про введення воєнного стану в Україні» введений на території України, який неодноразово продовжувався, останній раз - Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 на 90 діб., ОСОБА_5 , знаходячись поряд з магазином «Гетьман» розташованого в смт. Чорнухи Лубенського району Полтавської області, виявив на велосипедній стоянці велосипед ХВЗ «Україна», який вирішив таємно викрасти. Після цього ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на збагачення, шляхом викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав велосипед марки ХВЗ «Україна», вартістю відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-23/1336-ТВ, 2015 грн. 55 коп., належний потерпілій ОСОБА_6 . Після цього з місця вчинення злочину зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) велосипеда марки ХВЗ Україна належного гр. ОСОБА_6 , вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Начальник Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визначивши наступний порядок дослідження доказів: допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити характеризуючі матеріали на особу обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив суду, що з незрозумілих йому причин вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме таємно викрав поряд з магазином «Гетьман» велосипед «Україна» в чому зізнався і добровільно повернув вказані речі. Щиро розкаюється у вчиненому.

Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням визнав повністю і не оспорював. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції, не заперечує щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд знаходить їх достатніми та істинними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку прокурора, потерпілої, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. Сторони кримінального провадження проти даного рішення суду не заперечували. У суду не виникало сумнівів у добровільності позицій сторін.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 20.01.2023 року ОСОБА_5 викрав належний їй велосипед «Україна», який знаходився поряд з місцем її роботи магазином «Гетьман». На даний час велосипед їй повернули, жодних майнових претензій до обвинуваченого не має.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали справи в частині речових доказів, характеризуючих даних та досудову доповідь прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючими ознаками вчинена повторно та в умовах воєнного стану, кваліфіковані вірно.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що, згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, зловживає алкогольними напоями, раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом : ППРАF-10.24.

З досудової доповіді, складеної Лубенським районним сектором №5 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що в результаті проведення оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 проживає в будинку своєї матері, не працює, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок в селі, в стані алкогольного сп`яніння влаштовує п`яні сварки, тероризує свою матір ОСОБА_7 , схильний до вчинення крадіжок майна громадян. Загальний ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначено як дуже високий, загальний рівень ризику небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб) дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_5 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку Лубенського РС № 3 філії ДУ «Центр пробації» у Полтавській області, не можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодування завданої шкоди потерпілій, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції: ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування основного покарання, застосувавши ст. 75 КК України та з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 30.01.2023 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю. Враховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про продовження обраного запобіжного заходу від учасників судового провадження на розгляд суду не надходили, а тому підстав передбачених ст.ст.177, 178 КПК України для продовження обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Таким чином, запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового слідства, підлягає скасуванню.

Підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 755 грн 12 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374,376, 394 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання: 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, обраний ОСОБА_5 під час досудового слідства, скасувати.

Речові докази: велосипед марки ХВЗ «Україна», вилучений в ході огляду предмета, який переданий на зберігання відповідно до розписки потерпілій ОСОБА_6 , повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи у розмірі 755 грн 12 коп.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1