Справа № 697/1577/22
Номер провадження 1-кп/697/176/2022
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Канів Черкаської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працює, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000235 від 31.08.2022,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2022 задоволено клопотання прокурора, обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, строком на 60 діб, до 23.12.2022, з покладенням на нього обов`язків: прибувати за кожною вимого до суду; утримуватися від спілкування з свідками, експертами, потерпілою по даному кримінальному провадження ; повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи; кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 03.11.2022.

В подальшому розгляд справи було відкладено на 22.12.2022.

До початку судового розгляду, 15.12.2022, прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу - домашнього арешту в нічний час обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки в діях обвинуваченого вбачаються ознаки кримінального провапорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортними засобами, що спричинило смерть потерпілого. Окрім того, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно вливати на свідків, потерпілу; вчинення іншого кримінального правопорушення, адже ОСОБА_4 обвинувачується у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому під тягарем відповідальності може залишити місце свого проживання та переховуватися від суду, також, зважаючи на суспільну небезпечність вказаної категорії злочинів, є ймовірність вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримав з підстав ,викладених в ньому.

Обвинувачений та його захисники заперечили щодо задоволення клопотання, вважали, що більш м`який запобіжний захід може запобігти, вказаним прокурором, ризикам, а даний запобіжний захід домашній арешт у нічний час доби перешкоджає обвинуваченому влаштуватися на роботу з подобовим графіком, а у останнього на утриманні двоє малолітніх дітей.

Потерпіла та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника потерпілої до суду надійшла заява, у якій він просить суд судове засідання 22.12.2022 проводити без них, клопотання прокурора підтримують.

Суд, розглянувши клопотання прокурора, заслухавши думку обвинуваченого та його захисників, врахувавши письмову думку потерпілої та представника потерпілої, дослідивши наявні документи у справі, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку

досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців.

Запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (ризикам), встановлених цією статтею (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_4 28 років, він перебуває у фактичних шлюбних стосунках, має на утриманні двох малолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.05.2021 та відміткою в паспорті, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, порушень обраного запобіжного заходу домашнього арешту не встановлено.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Белевитський проти Росії» закріплено «презумпцією зменшення ризиків», згідно якої з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування, та те, що обвинувачені своєю процесуальною поведінкою довели відсутність намірів до порушення покладених на них обов`язків.

Крім того, у контексті вказаних вище стандартів Європейського суду з прав людини, суд вважає, що доводи прокурора відносно того, що лише подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, на даний час не можна вважати належно обґрунтованим, оскільки з огляду на рішення Європейського суду, ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку («Панченко проти Росії») і зменшується зі збігом часу.

Поряд з цим, суд враховує, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обмежує свободу особи та змушує обвинуваченого відчувати на собі певний тягар заборон.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи, сумлінне та добросовісне виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, та те що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у ненавмисному злочині, суд приходить до висновку, що продовження застосованння відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

В даному випадку, суд також враховує доводи сторони захисту, що перебування обвинуваченого під домашнім арештом в нічний час доби негативно впливає на життя обвинуваченого, який не може працевлаштуватися у зв`язку з цим на можливу роботу з подобовим графіком, при цьому судове провадження з урахуванням його специфіки та об`єму не буде закінчене найближчим часом.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ч. 5 ст. 17 КПК України, поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з ст. 176 КПК України, м`якішим запобіжним заходом, ніж домашній арешт, є особисте зобов`язання.

Згідно з ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор. Обов`язки, передбачені частиною п`ятою та частиною шостою цієї статті можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу (ч. 7 ст. 194 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177-178, 179, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 днів з 22 грудня 2022 року по 17 лютого 2023 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, експертами даного кримінального провадження у будь якій формі.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, а саме в разі невиконання ним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання покласти на прокурора Черкаської обласної прокуратури.

Ухвала підлягає негайному виконанню і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8