Справа № 991/6478/22
Провадження 1-кс/991/6506/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20 грудня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявників - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

16.12.2022 до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, яка на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді була передана на розгляд слідчого судді ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі заявники вказують, що 06.12.2022 ними направлено заяву № 952 про групові службові злочини прокурорів Офісу ГПУ щодо покриття масових корупційних злочинів службових осіб ТУ ДБР і Центрального управління ДБР. Зокрема, заявники стверджують, що прокурорами офісу ГПУ та службовими особами ДБР вчиняються злочини, передбачені ч.2 ст. 364 КК України, ст. 111 КК України, ч.2 ст. 382 КК України, ст. 127 КК України, ст. 365 КК України, ч. 5 ст. 186 КК України.

Водночас, уповноваженою особою НАБУ не вчинено належного процесуального реагування на подану ними заяву у порядку, передбаченому ст. 214 КПК України - відповідні відомості до ЄРДР не внесені.

У зв`язку з цим, заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять зобов`язати уповноважених осіб НАБУ внести відомості про кримінальні правопорушення, тобто виконати вимоги, передбачені ст. 214 КПК України.

2.Позиція учасників судового засідання

У судовому засіданні заявники у повному обсязі підтримали доводи поданої скарги і просили її задовольнити.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові пояснення, у яких просив відмовити у задоволенні поданої скарги та розглянути без його участі.

У своїх поясненнях представник НАБУ вказує, що до підслідності детективів НАБУ належать кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст. 216 КПК України, зокрема до яких відноситься злочин, передбачений ст. 364 КК України. Водночас, при розгляді заяви від 06.12.2022 не виявлено обставин, які б вказували на вчинення зазначеними особами дій з використанням службового становища з метою отримання неправомірної вигоди. Так само представник НАБУ зазначає, що заявниками не зазначено конкретних фактів та об`єктивних даних, які б свідчили про наявність істотної шкоди або тяжких наслідків, що могли бути завдані можливими неправомірними діями зазначених у заяві осіб. Враховуючи зазначене та відсутність у заяві об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, заявників було належним чином повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей за вказаною заявою листом від 12.12.2022 № 11-188/2489. Таким чином, представник НАБУ зазначає, що бездіяльність з боку службових осіб НАБУ відсутня, а тому у задоволенні поданої скарги просить відмовити.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні серед іншого можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання ними заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС), - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належать, зокрема, кримінальні правопорушення, передбачені ст. 111, ч.2 ст. 382, ст. 127, ст. 365, ч. 5 ст. 186 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальні правопорушення, передбачені ст. 111, ч.2 ст. 382, ст. 127, ст. 365, ч. 5 ст. 186 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, яке, за доводами заявників, вчинене посадовими особами Офісу Генерального прокурора та Державного бюро розслідувань.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п.4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із поданої заяви, скаржники вказують про вчинення службовими особами Офісу Генерального прокурора та Державного бюро розслідувань злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, що на думку заявників, полягає у неправильному виконанні ухвал про внесення відомостей про кримінальні правопорушення за попередніми заяви скаржників та незазначенні у витягах з ЄРДР точного змісту фабули, як викладено у таких заявах.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаними особами кримінального корупційного правопорушення, а заявниками не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявникам обставини вчинення службовими особами органів прокуратури та ДБР дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони злочину, відповідальність за яке передбачена ст. 364 КК України, а саме - зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки. Так, заявниками не зазначається, які конкретні дії чи бездіяльність вказують на зловживання з боку службових осіб та свідчать про використання наданих повноважень всупереч інтересам служби, так само не обґрунтовують, у чому полягає корисливий інтерес таких осіб і за рахунок чого мало відбуватись отримання ними неправомірної вигоди.

Також для кваліфікації дій за ч.2 ст. 364 КК України необхідно настання тяжких наслідків, які відповідно до примітки цієї статті у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян. В обгрунтування настання таких наслідків, заявники зазначають, що їм нанесено матеріальну та моральну шкоду у розмірі близько 80 млн гривень. Водночас, жодним чином не наведено від яких саме дій службових осіб ДБР заявникам було завдано моральну та матеріальну шкоду у зазначеному розмірі, а тому і неможливо встановити чи існує причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками.

Натомість, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені заявниками, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень та дій працівників правоохоронних органів.

Слідчий суддя критично ставиться до висловлених заявниками про те, що дії службових осіб Офісу Генерального прокурора та ДБР порушують їхні права при внесенні відомостей до ЄРДР, не зазначаючи при цьому у витягу повний виклад їхньої заяви. Позиція заявників про необхідність зазначення всього змісту їхньої заяви сформована на власному тлумаченні заявниками положень законодавства, та не відповідає змісту чинного законодавства, зокрема ст. 214 КПК України та Розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого Наказом Офісу Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявників та незгоди з процесуальними діями службових осіб Офісу Генерального прокурора та ДБР недостатньо для висновку про наявність кримінального правопорушення, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно вказаних осіб.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій колективній заяві.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1