Провадження №1-кс/523/3292/22
УХВАЛА

про повернення клопотання про арешт майна

12 грудня 2022 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , отримавши внесене у кримінальному провадженні №0000824 від 12.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_2 від 08.12.2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и в:

08.12.2022 року до Суворовського районного суду м.Одеси від прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_2 клопотання про арешт майна, за яким 12.09.2022 року приблизно о 17:37 годині працівниками поліції за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Бочарова 23, зупинено ОСОБА_3 , зі згортками з порошкоподібною речовиною.

Як слідує з клопотання, за матеріалами правоохоронних органів, СВ ВП №3 Одеського районного відділу №1 ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000824 від 12.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, а прокурор ОСОБА_2 просить слідчого суддю накласти арешт на виявлені та вилучені в ході огляду місця події ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_1 та невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідні предмети.

В обґрунтування внесеного клопотання прокурор ОСОБА_2 посилається на те, що арешт майна на вилучені предмети необхідно з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, а вилучені предмети є речовими доказами.

Вивчивши клопотання й додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

В силу ч.ч.1, 5 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 зазначеного Кодексу встановлено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

За ст.132 вказаного Кодексу, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно зі ст.171 наведеного Кодексу, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, наряду з іншим, повинні бути зазначені підстави і мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право на власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частина ч.3 ст.172 КПК України встановлює, що слідчий суддя чи суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків в сімдесят дві години, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Проте, ідентичні клопотання слідчого ОСОБА_4 від 13.09.2022 року та прокурора ОСОБА_2 від 12.10.2022 року про арешт майна у цьому кримінальному провадженні №0000824, були повернуті вказаному прокурору за ухвалами слідчого судді від 15.09.2022 й 14.10.2022 року, у зв`язку з невідповідністю клопотання вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, але викладені в цих ухвалах недоліки прокурором належним чином не усунуті, виходячи з нижчевикладеного.

Так, зміст означеного клопотання вкотре містить припущення щодо зберігання на вилучених предметах слідів вчинення кримінального правопорушення, що належним чином у клопотанні не обґрунтовано і відповідними доданими до клопотання матеріалами не підтверджується, оскільки за доданою до клопотання копією протоколу обшуку квартири АДРЕСА_3 , слідчим ОСОБА_4 всупереч доводам клопотання взагалі не було залучено відповідних спеціалістів для відшукання слідів злочину.

До того ж, дотримуючись положень ст.94 КПК України щодо оцінки доказів у сукупності та взаємозв`язку при прийнятті процесуального рішення, слідчий суддя розуміючи необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, вважає, що наведені вище обставини за відсутністю в матеріалах клопотання процесуальних документів з докладним описом та фотофіксацією відповідних предметів, не уявляють достатніх підстав для розгляду цього клопотання по суті, адже в іншому випадку поставить під сумнів законність судового рішення та дотримання завдань і засад кримінального провадження під час досудового розслідування.

При цьому, матеріали внесеного клопотання вкотре суперечать загальним засадам кримінального провадження, визначених у ст.7 КПК України, до яких зокрема відноситься недоторканність житла чи іншого володіння особи.

За ст.13, ч.ч.1, 2 ст.233 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених ч.3 цієї статті, а під житлом особи розуміється будь-яке приміщення, яке знаходиться у постійному чи тимчасовому володінні особи, незалежно від його призначення і правового статусу, та пристосоване для постійного або тимчасового проживання в ньому фізичних осіб, а також всі складові частини такого приміщення.

Так, за правовими висновками Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанова від 12.02.2019 року у справі №159/451/16-к, провадження №51-1173км18), якщо подія, з приводу якої проводиться огляд (обшук), відбулася в житлі чи іншому володінні особи, на проведення такого огляду (обшуку) поширюються вимоги, передбачені ст.30 Конституції України та відповідними положеннями ст.ст.13, 233, 234 КПК України.

Як вбачається з доданого до означеного клопотання протоколу обшуку від 12.09.2022 року, об`єктом такого обшуку була квартира АДРЕСА_3 , але прокурором ОСОБА_2 до клопотання не додано відповідної ухвали щодо визнання правомірним проведення такого обшуку житла особи та заяви власника цієї квартири на таке проникнення, що у контексті ст.ст.233, 234 КПК України викликає у слідчого судді обґрунтовані сумніви щодо правомірності проведеного обшуку житла особи у конкретному випадку та перешкоджає накладенню арешту на майно за сукупністю наведених обставин.

Наведені висновки містяться в Розділі 1 та у п.п.6, 9 Розділу 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

Оскільки з наданих до суду клопотання і доданих до нього матеріалів вбачається, що внесене до суду прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_2 клопотання про арешт майна є недостатньо обґрунтованим й безпідставним, зміст якого не відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України, внаслідок чого слідчий суддя доходить висновку про повернення вказаного клопотання до вказаної прокуратури для усунення недоліків, зі встановленням строку для їх усунення протягом 72-х годин з часу отримання копії цієї ухвали.

Керуючись ст.ст.1, 3, 26, 132, 167, 170-172, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_2 від 08.12.2022 року, подане у кримінальному провадженні №0000824 від 12.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, про арешт майна, повернути вказаному прокурору для усунення недоліків, викладених у мотивувальній частині.

Надати прокурору Суворовської окружної прокуратури м.Одеси строк для усунення недоліків, наведених у мотивувальній частині цієї ухвали, - протягом 72-х годин з часу отримання цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_5 ОСОБА_6