У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2022 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва за адресою місто Київ вул. Максима Кривоноса, 25,

клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ,

клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в суді,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває обвинувальний акт, затверджений прокурором ОСОБА_8 16.07.2021 р., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 від 25.02.2021 р., за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України.

На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 06.10.2022 р. обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 04.12.2022 року включно.

У судовому засіданні прокурором у кримінальному провадженні заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів. Клопотання прокурора мотивоване тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, за вчинення яких обвинуваченому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що вказує на те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду шляхом зміни свого місця проживання, а також здійснювати дії, направлені на переховування від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, які визначені у ст. 2 КПК України. Зі змісту клопотання прокурора слідує, що ризики, визначені у попередніх ухвалах суду, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшились. Обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів на його користь. Зазначається, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки схильний до нанесення тілесних ушкоджень жінкам, з якими він зустрічається, та у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018 р. обвинуваченого було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. На переконання прокурора, із врахуванням доводів, викладених в поданому клопотанні, жодний із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не забезпечить в повній мірі належного проведення судового розгляду, та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували проти продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 до суду надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в суді із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_2 у нічний період доби та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 60 днів. Клопотання захисника мотивоване тим, що ризики, передбачені в попередніх ухвалах суду про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з часом розгляду справи по суті Солом`янським районним судом міста Києва зменшились. Обвинувачений ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, на що вказує те, що обвинувачений має постійне зареєстроване місце проживання, до часу свого затримання працював лікарем-реабілітологом, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати пенсійного віку ОСОБА_10 , 1950 р.н., якій на праві власності належить житлова квартира за адресою АДРЕСА_2 , де обвинувачений має змогу проживати, перебуваючи на більш м`якому запобіжному заході, такому як домашній арешт у нічний час доби. Зазначається, що мати обвинуваченого надала згоду на проживання разом із нею у її квартирі обвинуваченого ОСОБА_4 . Захисник зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, те, що на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , не свідчить про його винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, в даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, яка обвинуваченим була внесена, та він з цього часу жодного разу не допускав порушення своїх процесуальних обов`язків та прибував до суду за кожним викликом. Захисник зазначила, що Вишгородським районним судом Київської області було відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про звернення застави в дохід держави, що вказує на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Представник потерпілої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання прокурора, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 тримання під вартою на строк 60 днів, зазначив, що продовжують існувати ризики, які вказують на те, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення та впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни останніми своїх показів на його користь. Адвокат ОСОБА_7 заперечував проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому із тримання під вартою на домашній арешт, оскільки, на його думку, тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в суді, оскільки, запобіжний захід у виді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде запобігати існуючим ризикам.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому в суді, заслухавши пояснення прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, суд, із врахуванням положень ч. 3 ст. 331 КПК України, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до змісту ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Зокрема, згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та правової позиції ЄСПЛ, викладеної у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Сама по собі тяжкість злочину, у скоєнні якого обвинувачується особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі «Ніколова проти Болгарії»).
У п. 51 Рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р. зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку. Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ «Строган проти України», № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p. Відповідно до рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії» позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення волі.
В рішенні ЄСПЛ по справі «Осипенко проти України», № 4634/04, §§ 77 і 79, від 09.11.20210 р., вказано, що зі спливом часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу, саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, й судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення від 21.12.2000 у справі «Яблонський проти Польщі», від 23.09.98 у справі «I.A. проти Франції», від 04.10.2001 у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти росії»).

В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Так, на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 15.12.2021 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який неодноразово було продовжено протягом судового розгляду кримінального провадження по суті, останній раз на підставі ухвали від 06.10.2022 р. на строк 60 днів, тобто до 04.12.2022 року включно.

За час судового розгляду кримінального провадження, судом були досліджені письмові докази сторони обвинувачення (аудіо, відео матеріали, речові докази), допитано потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є також цивільними позивачами, досліджено подані потерпілими цивільні позови з додатками, допитано свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , судового експерта ОСОБА_15 , проведено допит обвинуваченого ОСОБА_4 стосовно пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 115, ч. 1, ч. 3 ст. 301 КК України.

Таким чином, із врахуванням дослідженого судом масиву доказів у кримінальному провадженні, стадії судового розгляду, тривалості тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про зменшення ступеню існування ризиків, визначених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та про можливість запобігти існуючим ризикам шляхом застосування відносно обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною обвинуваченому залишати житлову квартиру АДРЕСА_3 цілодобово, та покладенням на обвинуваченого обов`язків: не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу прокурора або суду; прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом; утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім викладеного вище, приймаючи рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, судом враховано обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 115, ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_4 у випадку визнання його винуватим на підставі вироку суду у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не судимий, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , мати обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , готова надати для проживання обвинуваченому ОСОБА_4 свою житлову квартиру АДРЕСА_3 , обвинувачений до часу свого затримання працював лікарем та має освіту за спеціальністю лікувальна справа, що підтверджується поданим до суду дипломом спеціаліста серії ЛВ НХ №003469, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про міцність існуючих соціальних зв`язків обвинуваченого. Також, судом прийнято до уваги, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на розгляді Вишгородського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, рішення по суті якого судом не прийнято. У цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді застави, порушення порядку застосування якої обвинувачений не допускав, а також - судом враховано ту обставину, що на підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 07.02.2018 р. в силу п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому суд зазначає, що на даній стадії судового розгляду кримінального провадження суд не може надавати оцінку дослідженим доказам з точки зору їх достатності, належності та допустимості, та не може встановлювати винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

Оскільки, відповідно до вимог ст. ст. 369-371, ст. 374 КПК України оцінка поданим до суду доказам, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, буде надана судом в нарадчій кімнаті безпосередньо після закінчення судового розгляду.

Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, із врахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку, що прокурором у поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 не доведено неможливість запобігти існуючим ризикам шляхом застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Тому, із врахуванням вказаного, суд вважає за можливе застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що у свою чергу, на переконання суду, зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 на даній стадії судового розгляду кримінального провадження.

Отже, клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, а клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, - підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 183, 194 - 196, 376 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, - задовольнити частково.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 26 січня 2023 року включно, із забороною обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати житлову квартиру АДРЕСА_3 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України:

-не залишати місце свого проживання за адресою АДРЕСА_2 цілодобово без дозволу прокурора або суду;

-прибувати до прокурора та суду за першим їх викликом;

-утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали про зміну обвинуваченому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, визначити до 26 січня 2023 року включно.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у випадку необхідності залишити житло, він має отримати відповідний дозвіл прокурора або суду.

В іншому випадку залишення житла без дозволу прокурора або суду, буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання прокурором щодо його зміну на іншій, більш суворий.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1