Справа № 357/8540/20
У Х В А Л А

21.02.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 14.06.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України; ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Через канцелярію суду захисником обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_5 , в порядку ст. 201 КПК України, подане клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В клопотанні захисник ОСОБА_5 зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Своє клопотання мотивує тим, що при розгляді справи судом не в повній мірі вивчені обставини справи та додані докази, що призвело до порушень кримінально процесуального закону та порушень конституційних прав обвинуваченого ОСОБА_6 . Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв злочинів, в яких він обвинувачується, є воїном АТО, має постійне місце проживання, постійну роботу тренера з боксу, має намір виховувати свою дитину та вести нормальний спосіб життя. Захисник зазначає, що у ОСОБА_6 є проблеми із здоров`ям, пов`язані із контузією на фронті. ОСОБА_5 вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 є недоцільним та відносно останнього можливо застосувати цілодобовий домашній арешт.

Прокурор в судовому заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , вважав, що клопотання захисника необґрунтоване, зводиться до незгоди із раніше постановленими рішення.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника і просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що умови запобіжного заходу порушувати не буде, обов`язки буде виконувати в повному обсязі.

Захисники ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підтримали клопотання захисника ОСОБА_5 .

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 підтримали думки своїх захисників.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ухвалою суду, постановленою відповідно до вимог ст. 331 КПК України, при продовженні запобіжного заходу були зазначені ризики, які стали підставами для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не містять будь-яких даних про зменшення чи відсутність раніше встановлених ризиків, що могло б слугувати підставою для зміни та застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та в судовому засіданні таких не встановлено.

Також, доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 брав участь в антитерористичній операції, є учасником бойових дій, тривалість перебування обвинуваченого під вартою, не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Крім того, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, фактично зводиться до незгоди з раніше постановленими рішеннями суду про продовження запобіжного заходу, що не відноситься до компетенції суду першої інстанції, та в даному конкретному випадку, не є підставами для зміни запобіжного заходу.

При вирішенні питання щодо можливості зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, мотивів, та обставинам вчинення злочинів, що інкримінуються обвинуваченому, забезпеченню прав потерпілих, а також покаранню, що може бути призначене обвинуваченому в разі визнання його винуватим.

Доводи захисника ОСОБА_5 колегія суддів вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, зменшення або зникнення ризиків, які обумовлювали обрання та продовження запобіжного заходу.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 183,194, 196, 201, 318, 350, 372 КПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3