Справа № 305/1912/22
Номер провадження 1-кп/305/420/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2022 року м. Рахів
Рахівський районний суд Закарпатської області, у складі: судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Рахівського районного суду Закарпатської області направлений Першим заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 30 березня 2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Середнє Водяне Тячівського району Закарпатської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України розподілено судді ОСОБА_1 .
Ухвалою Рахівського районного суду від 06.10.2022 року призначено підготовче судове засідання.
Згідно наданого обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного перетинання осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляють через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Зазначив, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимогами КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту прокурору немає. Клопотань щодо проведення закритого судового засідання ним не заявлено.
Обвинувачений до початку підготовчого судового засідання подав до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке викладене на російській мові, однак не наполягав на присутності перекладача у підготовчому судовому засіданні, а також підтримав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору свого захисника, суть якого йому зрозуміло.
Захисник також до початку підготовчого судового засідання подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, яке підтримав у судовому засіданні та підтримав клопотання обвинуваченого.
Прокурор заперечував проти задоволення вищевказаних клопотань, вважаючи їх необґрунтованими, оскільки на його думку їх суть полягає у дослідженні доказів по справі, що не є завданням підготовчого судового засідання.
Суд ознайомившись з обвинувальним актом, доданими до нього матеріалами (реєстр та розписки), клопотаннями захисника та обвинуваченого, які викладені письмово та приєднані до матеріалів кримінального провадження (а.с.47-52, а.с.58-62), вислухавши думку учасників судового провадження, вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору з наступних підстав.
Згідно ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
У порушення ст. 91 КПК України не повністю викладені обставини, які підлягають доказуванню, як то подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Пред`явлення неконкретного обвинувачення є порушенням права особи на захист, оскільки повноцінно реалізувати це право на захист від сформульованого не конкретно обвинувачення неможливо.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, наведений у обвинувальному акті, суперечить вимогам діючого законодавства України, оскільки за наявності вказівки, що ОСОБА_4 вчинив злочин разом із невстановленою під час досудового слідства особою і діяв за попередньою змовою групою осіб, обвинувальний акт не містить даних про розподіл ролей та вид співучасті між ОСОБА_4 і цією невстановленою особою. ОСОБА_4 обвинувачується в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів. Згідно ст.27 КК України організатором є особа, яка організувала вчинення кримінального правопорушення (кримінальних правопорушень) або керувала його (їх) підготовкою чи вчиненням , а пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками. Тобто не конкретизований від співучасті ОСОБА_7 є він організатором інкримінованого злочину чи пособником, що суттєво впливає на правильну кримінально-правову кваліфікацію його дій.

В обвинувальному акті не зазначено дати, часу та місця досягнення ОСОБА_4 і невстановленою особою попередньої злочинної змови, які визначають та впливають на склад інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його кримінально-правову кваліфікацію.

Крім того, в обвинувальному акті не зазначене конкретне місце ріки Тиса, глибину і ширину ріки в тому місці, яке було вказане ОСОБА_4 громадянам для незаконного перетину кордону, а також інші дані, які реально загрожували їх загибелі, внаслідок чого неможливо зробити висновок, чи відповідає дійсності кваліфікація дій ОСОБА_4 в цій частині.

Також, як витікає зі змісту обвинувального акту, у переміщеннях громадян ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до державного кордону брали безпосередню участь громадяни ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Однак в обвинувальному акті відсутні будь-які відомості щодо можливої співучасті останніх у вчиненні злочину, чи з`ясовувалось це питання, чи приймались щодо цих громадян якісь процесуальні рішення, тощо.

Отже, обвинувальний акт не містить всіх необхідних відомостей, передбачених ст. 291 КПК України детальної інформації щодо пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, зокрема, не розмежує роль та вид співучасті кожного з учасників злочину, що прямо впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Вказані недоліки обвинувального акту не можуть бути усунені шляхом зміни обвинувачення в суді згідно ст. 338 КПК України, оскільки зазначені обставини не є новими фактичним обставинами кримінального правопорушення.
Також суд погоджується з посиланням в клопотанні захисника на саме ці рішення ЄСПЛ, які стосуються даного питання.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» №25444/94, п. 52; рішення від 25.07.2000 р. у справі «Матточіа протии Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20.04.2006 р. у справі «І.Н. та інші протии Австрії», №42780/98, п. 34).
Таким чином суд погоджується з клопотаннями захисника та обвинуваченого, однак на думку суду вказані у клопотанні обвинуваченого вказівки прокурору є зайвими, тому суд прийшов до висновку, що у обвинувальному акті належним чином не відображено фактичних обставин кримінального правопорушення, не відображено у визначений законом спосіб обставин, які підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та, відповідно, унеможливлює розгляд справи у суді на підставі саме цього обвинувального акту в редакції, яка скерована до суду.
Окрім вищевказаного, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам ст.109 КПК України. Так, згідно ч.2 цієї статті встановлює, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

В реєстрі вказані тільки строки застосування запобіжних заходів. У той же час протягом досудового розслідування були застосовані численні інші заходи забезпечення кримінального провадження, щодо яких немає відомостей про строки їх застосування. Також суд звертає увагу, що з даного реєстру матеріалів досудового розслідування неможливо встановити чи не порушено органом досудового розслідування строку досудового розслідування, та чи були проведені процесуальні дії в рамках строків досудового розслідування, оскільки викладені в реєстрі дані не послідовні та хаотичні.

Отже, обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що є підставою для його повернення прокурору згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України,суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000150 від 30 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - повернути першому заступнику керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_15 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1