ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/106/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.140 КК України
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника та представника потерпілого на вирок Дзержинського районного судум. Харкова від 18жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_10 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянин України, українець, з вищою освітою, одружений, не військовозобов`язаний, працюючий лікарем отоларингологом КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», раніше не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 1 ст. 140 КК України до позбавлення права займатись лікарською діяльністю на строк 3 роки.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено від відбування покарання, призначеного за ч. 1 ст. 140 КК України.

Крім того, цим же рішенням суду вирішена доля процесуальних витрат.

Згідно вироку, ОСОБА_10 , займаючи згідно з наказом від 05.10.1994 № 219-к посаду лікаря отоларинголога ЛОР відділення (екстрена допомога) КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня», розташованої за адресою : м. Харків, пр-т Незалежності 13, маючи згідно диплому Харківського медичного інституту серії ПВ № 710484 від 30.06.1987 освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та кваліфікацію «Лікар», окрім того, маючи Вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Отоларингологія», тобто будучи відповідно до ст. 74 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 медичним працівником зі спеціальною освітою, та згідно з п. «а» ч. 1 ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров`я від 19.11.1992 будучи зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу, неналежно виконав свої професійні обов`язки внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки, при наступних обставинах.

15 травня 2018 року потерпілий ОСОБА_7 звернувся до КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (на теперішній час КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня»), розташованого в будинку № 13 по пр-ту Незалежності в Шевченківському районі м. Харкова, в отоларингологічне відділення до лікаря - отоларинголога ЛОР відділення ОСОБА_10 зі скаргою на ускладнення носового дихання.

Після проведеного у лікарняному закладі обстеження, потерпілому ОСОБА_7 поставлено діагноз: хронічний поліпозний пансинусит тавикривлення носовоперетинки з порушенням носового дихання,у зв`язку яким 24 травня 2018 року, останнього було госпіталізовано до отоларингологічного відділення КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня-центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (на теперішній час КНПХОР «Обласна клінічна лікарня») з метою подальшого здійснення оперативного хірургічного втручання.

Після чого, 24 травня 2018 року підсудним ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_7 проведено планові оперативні втручання, а саме: з 10 години 40 хвилин до 11 години 40 хвилин операція, з 11 години 40 хвилин до 12 години 40 хвилин операція гайморо - етмоідотомія по Рудакову справа, політомія носу справа, з 12 години 40 хвилин до 13 години 15 хвилин операція гайморо-етмоідотомія по Рудакову зліва, політомія носу зліва.

Разом з тим, підсудний ОСОБА_10 , маючи вищу медичну освіту, кваліфікаційний досвід у роботі та вищу атестаційну категорію за спеціальністю «Отоларингологія», неналежно виконуючи свої професійні обов`язки лікаря - отоларинголога, внаслідок несумлінного до них ставлення, під час проведення хірургічного втручання з приводу двобічної гаймороетмоідотомії з поліпотомією та підслизової резекції переділки носу (септопластики), допустив дефект у наданні потерпілому ОСОБА_7 медичної допомоги, а саме вчинив хірургічну дію, яка була показана, але виконана невірно, внаслідок якої у потерпілого ОСОБА_7 сталося руйнування нижньої-медіальної стінки лівої орбіти з ушкодженням лівого зорового нерву та окорухових м`язів лівого ока, що призвело до повної втрати потерпілим ОСОБА_7 зору на ліве око з повним птозом (опущенням) верхньої повіки, що підтверджується клінічними даними та даними додаткових методів дослідження в динаміці КТ орбіт та придаткових пазух носу від 29.05.2018, МРТ головного мозку від 08.06.2018, КТ орбіт та придаткових пазух носу від 13.06.2018, а також руйнування кісток, що входять до основи черепу, яке призвело до пневмоціефалії в лобно-тім`яній ділянці справа, що підтверджується даними додаткових методів дослідження в динаміці, як до оперативного втручання, так і після нього.

Отримані потерпілим ОСОБА_7 , внаслідок неналежного виконання підсудним ОСОБА_10 , як лікарем, своїх професійних обов`язків, а саме несумлінного до них ставлення, вищевказані тілесні ушкодження, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та стійкої втрати загальної працездатності.

Допущенні підсудним ОСОБА_10 дефекти при наданні потерпілому ОСОБА_7 під час хірургічного втручання, медичної допомоги, спричинили потерпілому ОСОБА_7 тяжкі наслідки та стали причиною втрати потерпілим ОСОБА_7 зору на ліве око та наявності повітря в порожнині черепу (пневмоцефалія) та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ушкодженням зорового нерву лівого очного яблука.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок та визнати не винуватим, у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 140 КК України та виправдати підзахисного в зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, цивільний позов потерпілого про маральної та матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушення залишити без розгляду. Оскільки вважає вирок, таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить скасувати вирок в частині відмови у стягненні з відповідача КНП ХОР «Обласна клінічна лікарня» відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 371911,25 грн. й моральної шкоди у розмірі 344000,00 грн. та у цій частині задовольнити позов. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисту, потерпілого та його представника, які підтримали апеляційну скаргу представника потерпілого, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції захисника, а апеляцію представника потерпілого просив задовольнити, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а також цивільний позов щодо стягнення з нього на користь потерпілого матеріальної та моральної шкоди, не визнав.

Не зважаючи на те, що обвинувачений, як в суді першої інстанції так і в апеляційному свою вину не визнає, колегія суддів вважає, що вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140КК України, за обставин, визнаних судом першої інстанції встановленими, було доведено без будь-яких розумних сумнівів в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Так, згідно вироку, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у скоєні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів такими як: показаннями потерпілого та свідків; даними з протоколу слідчого експерименту; інформації медичної карти стаціонарного хворого; висновками судово-медичної експертизи та іншими письмовими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі представлені по справі докази тож висновки суду повністю підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

З метою усунення протиріч та суперечностей, які містяться у першому висновку за результатами експертного дослідження, з метою отримання не оціночних та вірогідних, а конкретних відповідей на поставлені питання, усунення сумнівів у правильності експертного висновку, пов`язаних з його недостатньою обґрунтованістю, по кримінальному провадженню була призначена та проведена повторна комісійна судово - медична експертиза, відповідно до висновку якої за № 031-110-2019 від 31.01.2020 при повторному комісійному судово медичному дослідженні медичної документації потерпілого, а також безпосередньо обстеженні експертною комісією ОСОБА_7 було встановлено:

-руйнування нижньої-медіальної стінки лівої орбіти з ушкодженням лівого зорового нерву та окорухових м`язів лівого ока, що призвело до повної втрати зору на ліве повним птозом (опущенням) верхнього повіка - дефект в наданні медичної допомоги - дія, яка показана, але виконана невірно (що підтверджується клінічними даними та даними додаткових методів дослідження в динаміці (як до оперативного втручання так і після нього) - КТ орбіт та придаткових пазух носу від 10.05.2018 та 24.05.2018, СКТ орбіт та головного мозку від 25.05.2018, КТ від 20.05.2018. МРТ головного мозку від 08.06.2018, КТ орбіт та придаткових пазух носу від 13,06,2018;

-зазначений дефект в наданні медичної допомоги відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм стійкої втрати загальної працездатності, як такий, що призвів до стійкої втрати загальної працездатності більш ніж на одну третину 55 % у відповідності до ст.ст. 15-а, 24 «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності в результаті різноманітних травм…» Інструкція № 2 Міністерства фінансів СРСР від 08.01.1986 про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи;

-руйнування кісток, що входять до основи черепу, яке призвело до пневмоцефалії в лобно - тім`яній ділянці справа - дефект в наданні медичної допомоги - дія, яка показана, але виконана невірно (що підтверджується даними додаткових методів дослідження в динаміці (як до оперативного втручання так і після нього) - КТ орбіт та придаткових пазух носу від 10.05.2018 та 24.05.2018, СКТ орбіт та головного мозку від 25.05.2018. Зазначений дефект в наданні медичної допомоги відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за критерієм небезпеки для життя;

Отже, вказаним висновком повторної комісійної судово - медичної експертизи № 031-110-2019 від 31.01.2020, на підставі дослідження медичної документації потерпілого та безпосереднього обстеження експертною комісією потерпілого ОСОБА_7 , були усунені протиріччя та суперечливості, які містяться у попередньому висновку комісійної судово - медичної експертизи № 267 від 12.04.2019, експертні висновки є конкретними відповідями на поставлені для експертного дослідження питання, відповідним чином обґрунтовані, мотивовані та відповідають встановленим в ході експертного дослідження обставинам заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім того, зазначений висновок повторної комісійної судово - медичної експертизи № 031-110-2019 від 31.01.2020 свідчить про, те що експертиза була проведена на підставі відповідної ухвали слідчого судді в межах проведення досудового розслідування по зазначеному кримінальному провадженню.

За таких обставин, судом не встановлено будь - яких порушень щодо порядку проведення зазначеної повторної комісійної судово - медичної експертизи, які б свідчили про наявність підстав для визнання її недопустимим доказом на що акцентує увагу сторона захисту.

Тож суд першої інстанції, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні зазначив, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, навів відповідну аргументацію з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Прямий причинно-наслідковий зв`язок між неналежним виконанням підсудним своїх професійних обов`язків і тяжким наслідком, а саме : заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та стійкої втрати загальної працездатності, встановлений у судовому засіданні та підтверджується дослідженими вищезазначеними доказами, зокрема висновком повторної комісійної судово - медична експертизи за № 031-110-2019 від 31.01.2020, яким безумовно та одностайно встановлений прямий причинно-наслідковий зв`язок між неналежним виконанням підсудним своїх професійних обов`язків і як результатом таких дій спричинення тяжких наслідків для потерпілого, що на думку колегії суддів виключає будь-який розумний сумнів.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює позицію обвинуваченого як спробу ввести суд в оману з метою уникнути покарання.

Звідси, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого та доводи його захисника про те, що судом невстановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_10 , спростовуються сукупністю наведених у вироку доказів, а тому погоджується з висновками суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, так як він своїми необережними діями вчинив неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідність призначення покарання яке не можна вважати явно несправедливим як це передбачає ст. 414 КПК України.

Що стосується апеляційних доводів представника потерпілого про нібито допущенні судом порушення процесуального та матеріального права щодо розв`язання цивільного позову, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Так, під час вирішення цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих протиправними діями підсудного ОСОБА_10 , суд першої інстанції керувався повним спектром вимог як кримінального так і цивільного законодавства.

Згідно вироку, позов потерпілого задоволений частково з причин наведених у мотивувальній частині вироку.

Правова аргументація встановлених фактичних обставин при розв`язанні цивільного позову повністю наведена судом першої інстанції у своєму рішенні та не викликає сумнівів у апеляційної інстанції у її правильності тож вирок в цій частині слід залишити без змін, а апеляцію представника потерпілого без задоволення.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів вважає, що вирок районного суду слід залишити без змін, оскільки при розгляді справи, судом апеляційною інстанції не встановлено порушення вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 18жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді