Справа № 947/4293/23
Провадження № 1-кс/947/1483/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000021 від 22.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом(з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , всупереч обов`язку їх неухильного дотримання, будучи працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення став на шлях злочинної діяльності та умисно вчинив злочинне діяння, яке дискредитує його, як працівника правоохоронного органу, що набуло негативного суспільного резонансу на території Одеської області, а саме отримання неправомірної вигоди у розмірі 150 000 тисяч гривень за вчинення останнім дій, пов`язаних із здійсненням соціального супроводження ОСОБА_6 та одержання нею одноразової грошової допомоги за втрату чоловіка під час виконання ним бойового завдання, за обставин письмово викладених у клопотанні сторони обвинувачення.

02.02.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Одразу після фактичного затримання ОСОБА_5 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, у зв`язку із невідкладними випадками, пов`язаними із врятуванням майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, за добровільної згоди командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 проведено обшук службового кабінету ОСОБА_5 за № 3, який розташовано на території штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: технічний паспорт на транспортний засіб «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, зареєстрованого на ОСОБА_5 , ( НОМЕР_2 ); паспорт громадянина України на ім`я останнього; акт № 3512022 про нещасний випадок на 3 аркушах в оригіналі та Акт спеціального розслідування нещасного випадку на 4 аркушах в оригіналі. У подальшому, вилучений паспорт громадянина України повернуто власнику.

03.02.2023 року слідчим, у відповідності до вимог ст. 98 КПК України, винесено постанову про визнання вилучених речей речовими доказами в означеному кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання без його участі, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Від представника власника майна також надійшла заява, в якій він просив розглянути дане клопотання про арешт майна без його участі та відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від учасників кримінального провадження заяв про розгляд даного клопотання за їх відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Таким чином, вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000021 від 22.09.2022, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з долучених до клопотання документів, в ході обшуку службового кабінету ОСОБА_5 за № 3, який розташовано на території штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: технічний паспорт на транспортний засіб «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, зареєстрованого на ОСОБА_5 , ( НОМЕР_2 ); паспорт громадянина України на ім`я останнього; акт № 3512022 про нещасний випадок на 3 аркушах в оригіналі та Акт спеціального розслідування нещасного випадку на 4 аркушах в оригіналі.

Оскільки за фактичними обставинами даного кримінального провадження у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, перебаченого ч. 3 ст. 368 КК України, слідчий суддя вважає, що у виявлених та вилучених документах можуть міститися відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються в рамках даного кримінального провадження, що свідчить про їх відповідність критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Викладене підтверджується долученою до даного клопотання постановою слідчого від 03.02.2023 року, якою вилучене майно було визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

За таких обставин, підставою для застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є достатність підстав вважати, що вилучені речі є речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, в свою чергу метою арешту майна є необхідність забезпечення їх збереження.

Що стосується завдання арешту майна, то слідчий суддя враховує, що у сторони обвинувачення наявна процесуальна необхідність у забезпеченні дослідження інформації, яка міститься у вилучених документах, а відтак, в цілях запобігання знищення, псування та пошкодження такої інформації, необхідним є накладення арешту на вищевказане майно.

Означеними підставою, метою та завданнями арешту майна пояснюється також необхідність, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, застосування заборони користування та розпорядження зазначеним у даному клопотанні майном.

Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000021 від 22.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування та розпорядження на майно, яке було виявлене та вилучене в ході обшуку службового кабінету ОСОБА_5 за № 3, який розташовано на території штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- технічний паспорт на транспортний засіб «Volkswagen Passat», 1998 року випуску, зареєстрованого на ОСОБА_5 , ( НОМЕР_2 );

-акт № 3512022 про нещасний випадок ОСОБА_8 на 3 аркушах в оригіналі та акт спеціального розслідування нещасного випадку ОСОБА_8 на 4 аркушах в оригіналі.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1