Справа № 481/212/21
Провадж.№ 1-кп/481/21/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2023 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої по справі судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенням Новобузького районного суду Миколаївської області в режимі відеоконференції з ДУ Миколаївський СІЗО клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за кримінальним провадженням №0000327 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Клопотання прокурора обгрунтовано тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб. Крім того, обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а тому ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу не зменшилися.

В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання, зі спливом часу ризики зазначені прокурором зменшилися, тому на його думку можливо обрати менш суворий запобіжний захід.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали думку свого захисника, просив відхилити клопотання прокурора та змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження по заявленному клопотанню прокурором та клопотання захисника, вважає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню а клопотання захисника ОСОБА_4 підлягає відмові, виходячи з наступного.

Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.

Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Як вбачається з матеріалів ОСОБА_5 будучі на той час неповнолітньою особою затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, яке є тяжким злочином, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 19 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 грудня 2020 року, який неодноразово продовжувався.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучі неповнолітньою особою, затриманий органами досудового розслідування 18.10.2020 року, цього ж дня йому було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, а 19.10.2020 року слідчим суддею Новобузького районного суду Миколаївської області йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Ухвалами Новобузького районного суду Миколаївської області запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також неодноразово продовжувався.

Підставою для обрання запобіжного заходу та в подальшому продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачені можуть ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

З моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених з урахуванням їх особистості, віку, проживання та виховування у неповній сім`ї, відсутність контролю поведінки зі сторони батьків з якими вони проживають, поведінку самих законних представників обвинувачених, які тривалий час відмовлялися з`являтися в судові засідання чим засвідчували байдужість до своїх дітей, а тому більш м`який запобіжний захід у даному випадку, у вигляді цілодобового домашнього арешту, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися та не втратили своєї актуальності.

Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, зокрема, те що, обставини, які взято до уваги слідчим суддею при обранні обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, залишилися незмінними, тяжкість злочинів у вчиненні яких ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються та співмірність можливого призначеного покарання, у випадку доведеності їх вини.

Щодо доводів захисника про сплив часу та зменшення ризиків, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під вартою.

В судовому засіданні судом не здобуто на не надано стороною захисту доказів, які б могли бути підставою для застосування до обвинувачених менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту про обрання менш суворого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинувачених, з метою попередження ризику їх переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, з урахуванням особи обвинувачених та тяжкості інкримінованих їм діянь, віку та стану здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинувачених в слідчому ізоляторі, беручи до уваги вікові та психологічні особливості, а також умови їх життя та виховання, унеможливлює застосування інших, менш суворих запобіжних заходів, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим на шістдесят днів, без визначення застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів до 13 березня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про обрання більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 16.01.2023.

Суддя ОСОБА_7