Провадження № 1-кп/554/314/2022
ВИРОК
Іменем України

21 листопада 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002387 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, судимого

26 березня 2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 187 КК України до 4 років позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Вироком Апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 26 березня 2015 року змінено та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін. Звільнений 03 березня 2018 року умовно-достроково на невідбуду частину покарання строком на 1 рік 3 місяці і 4 дні;

09 серпня 2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного місяця арешту

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

05 жовтня 2021 року, приблизно о 17 год 40 хв, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Харкові по проспекту Тракторобудівників, 87-В, неподалік Харківської загальноосвітньої школи № 25, діючи умисно, повторно, шляхом ривка з руки малолітної ОСОБА_6 , відкрито викрав мобільний телефон «Huawei P smart +» Ram 4 GB ROM 64 GB Model: INE-LX1 фіолетового кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю 3233 грн, з карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ Україна» з номером НОМЕР_3 , у захисному чохлі, під яким знаходились грошові кошти в сумі 30 грн, спричинивши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3263 грн.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують його покарання, є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення умисних злочинів, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, має не відбуте покарання за попереднім вироком, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому, характеристику його особи, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, наявність як обставин, що пом`якшують покарання, так і тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року, за яким він був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного місяця арешту, не відбувши яке, він вчинив новий злочин.

При складанні покарань за сукупністю вироків суд керується положеннями пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до якої менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року, підлягає скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком частини невідбутого покарання у виді десяти днів позбавлення волі за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2021 року, за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до одного місяця арешту, визначивши до відбуття чотири роки і десять днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 21 листопада 2022 року.

Зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою в зв`язку з обранням щодо нього цього запобіжного заходу, з 05 жовтня 2021 року по 21 листопада 2022 року.

До набрання вироком законної сили, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Речові докази в цьому кримінальному провадженні: мобільний телефон «Meizu» в корпусі сірого кольору у силіконовому чохлі; мобільний телефон «Motorola» з пошкодженою задньою кришкою № «ААUG1902AA/0Q3/0107 K7DH5»; купюра номіналом 20 грн серії ЧВ 4187305; купюра номіналом 10 грн серії ЮГ 0597997; мобільний телефон «Huawei P smart +» Ram 4 GB ROM 64 GB Model: INE- НОМЕР_4 фіолетового кольору з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 з карткою оператора мобільного зв`язку «ВФ України» з номером НОМЕР_3 у фіолетовому чохлі, - повернути за належністю.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2021 року, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7