Справа № 461/4630/22
Провадження № 1-кс/461/663/23
УХВАЛА

06.02.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання про скасування арешту, ?

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022, накладеного ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.12.2022 у справі №461/4630/22 (провадження №11-сс/811/1097/22).

Обґрунтовуючи клопотання, заявник посилається на те, що майже п`ять місяців ОСОБА_5 , як власник арештованого майна, позбавлений можливості розпоряджатись ним. За твердженням заявника, такий значний період часу був цілком достатній для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні. Більшість вилучених товарів мають термін придатності та повинні мати належні умови зберігання. У разі, якщо буде пропущений термін придатності та/або будуть порушенні належні умови зберігання арештованого майна, ОСОБА_5 , як власник арештованого майна, фактично буде позбавлений можливості розпоряджання належним йому майном назавжди, оскільки таке більше не буде придатне для споживання. Адвокат ОСОБА_3 вказує, що вилучене майно не відноситься до речей обмежених чи заборонених у цивільному обігу, не відноситься до знарядь чи об`єктів кримінального правопорушення, а його фактичне вилучення порушує право ОСОБА_5 користуватись ним, в порушення гарантованого Конституцією України принципу дотримання права власності. Відтак, просить скасувати накладений арешт.

Також, заявник вказує, що ОСОБА_5 не має жодного відношення до предмету досудового розслідування, зокрема йому не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в межах кримінального провадження №0000159 від 20.06.2022 року. Крім того, власник арештованого майна не був та не є підозрюваним, обвинуваченим, засудженим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Будь-які дані, які б стверджували про можливу причетність власника тимчасово вилученого майна до обставин, які є об`єктом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відсутні. З огляду на такі відомості, заявник вважає, що володілець арештованого майна ОСОБА_5 , в розумінні ст.64-2 КПК України, є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт. Зазначає, що в порушення вимог вищевказаної статті КПК України, слідчий в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 не мав права звертатись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно третьої особи, оскільки, згідно з ч.2 ст.64-2 КПК України, такі повноваження має прокурор. Крім того, адвокат вважає, що майно, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою, не відповідає критеріям речових доказів, відповідно до ст.98 КПК України, оскільки володілець тимчасово вилученого майна не є службовою особою правоохоронного органу, як і не є суб`єктом господарювання, який заволодіває чужим майном в особливо великих розмірах шляхом обману та зловживання довірою. Також, стверджує, що майно на яке накладено арешт не може бути доказом у вказаному кримінальному провадженні, оскільки на такому не містилось будь-якої інформації щодо обставин згаданого кримінального правопорушення чи його слідів. Відтак, просить клопотання задовольнити та скасувати арешт.

Заявник у ході розгляду клопотання в судовому засіданні підтримав наведені у клопотанні доводи з наведених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні клопотання заперечив частково. Зокрема, вказав, що серед переліченого товару, а також речей та коштів на які було накладено арешт, наявні такі, які ще не було досліджено у повному обсязі, у зв`язку із значною кількістю вилученого майна. Вказав, що задоволення клопотання заявника про скасування арешту у повному обсязі спричинить шкоду здійсненню повного та об`єктивного розслідування, що, у свою чергу, спричинить перешкоду для розкриття кримінального правопорушення. Відтак, зважаючи на обставини встановлені в ході досудового розслідування, зокрема те, що частина арештованого майна дійсно не має відношення до кримінального правопорушення, слідчий не заперечив щодо часткового скасування арешту, з метою недопущення порушення прав його володільця.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає до часткового задоволення, з огляду на нижченаведене.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч.1,2 ст.22 КПК України).

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2022 року, клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 про арешт майна з приводу якого подане клопотання задоволено частково.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 23.12.2022 року, ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.11.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000159, скасовано. Клопотання слідчого в ОВС 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Накладено арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке було вилучене в ході обшуку 19-20.10.2022 в магазині № 33, 2 ряду корп. «Бакалія» ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ФОП ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.10.2022 (справа №461/4630/22, провадження №1-кс/461/4493/22) та належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оцінюючи наведені доводи заявника, а також пояснення слідчого, виходжу з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходом забезпечення кримінального провадження, серед інших, є арешт майна.

Положення ч.3 ст.132 КПК України встановлюють те, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як зазначено вище, згідно ч.ч. 1, 2, 3, 4, 10 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, аналіз наведених положень свідчить про те, що арешт може бути застосований на майно особи, яка не має процесуального статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

Так, оцінюючи доводи адвоката стосовно того, що наведені речі та предмети не мають відношення до кримінального провадження, а більшість вилучених товарів мають термін зберігання та у разі пропущення такого чи порушенні належних умов зберігання арештованого майна, воно не буде придатним для споживання, що у свою чергу порушить право ОСОБА_5 , як власника такого майна, розпоряджання належним йому майном назавжди, вважаю такі доводи обґрунтованими, адже переважна більшість вилученого майна відноситься до категорії товарів які мають граничний термін придатності.

Також, враховую долучені до клопотання копії замовлень покупця, прибуткових накладних та документів на право здійснення підприємницької діяльності, як доказу законного походження даного товару та законного отримання грошових коштів (прибутку) від його реалізації. Зокрема, належність цих документів в ході розгляду клопотання слідчим не оспорювалась і не спростована.

Водночас, вважаю за необхідне при ухваленні рішення за клопотанням задовольнити таке частково, а саме скасувати арешт виключно на те майно проти скасування якого не заперечує орган досудового розслідування (слідчий). При цьому виходжу з того, що наведене заявником майно щодо скасування арешту на яке не заперечує слідчий, вже перевірено та досліджено органом досудового розслідування і за поясненнями слідчого, дійсно не встановлено його незаконного походження та не встановлено його належності до об`єкту, знаряддя чи предмету кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, приходжу до переконання, що клопотання заявника підлягає до часткового задоволення, а саме слід скасувати арешт з майна, у арешті якого відпала необхідність та щодо якого органом досудового розслідування було встановлено, що таке не є доказом злочину.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, також враховую наступне.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, з врахуванням тривалості провадження, наявності у розпорядженні в органу досудового розслідування достатнього проміжку часу аби встановити та перевірити законність походження вилучених в ході проведення обшуків речей, а також необхідності їх використання володільцем, слідчий суддя погоджується з доводами заявника щодо відсутності підстав подальшого застосування арешту (позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном) на речі предмети з приводу скасування арешту на які не заперечує слідчий.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, слідчим суддею враховуються наведені вище положення статті 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінюючи обґрунтованість клопотання, виходжу з функцій і повноважень слідчого судді визначених п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, відповідно до яких, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Наведені вище у даній ухвалі положення процесуального законодавства вказують на наявність у КПК України механізмів правового захисту осіб, у яких було вилучено майно під час обшуку та на яке було накладено арешт ухвалою слідчого судді або суду.

Європейським судом з прав людини у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

У справі "Свіргунець проти України" ЄСПЛ навів висновки про те, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Об`єктом судового контролю слідчого судді, серед іншого, є оцінка того, чи відповідні процесуальні дії не мають характер надмірного втручання у право власності володільця майна.

Застосовуючи відповідні обмеження, орган досудового розслідування, повинен перевірити і довести те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України. В цьому контексті слідчим суддею беруться до уваги доводи слідчого щодо доказового значення у кримінальному провадженні предметів та речей з приводу яких подане клопотання. Зокрема, очевидним є те, що скасування арешту майна в тій частині у якій не заперечує орган досудового розслідування, зважаючи на перевірку причетності цього майна до кримінального правопорушення і не встановлення таких даних, не призведе до шкоди інтересам досудового розслідування та забезпечить дотримання прав володільця.

У рішенні ЄСПЛ від 2.11.2006 у справі «Волохи проти України», серед іншого, Суд прийшов до висновку про те, що верховенство права між іншим (inter alia) передбачає, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватися судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль дає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.

Наведена справа стосувалася оцінки питання втручання у приватне життя, а отже таку позицію можна вважати дотичною і до питання вилучення майна в кримінальному провадженні.

Крім того, норми ч. 2 ст. 19 Конституції України, вказують на те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, ухвалюючи рішення за клопотанням враховую те, що у випадку якщо продовжується арешт на майно, яке перевірено органом досудового розслідування на наявність ознак причетності або відношення до кримінального правопорушення і таких ознак не встановлено, то норми ст. 2 КПК України не будуть дотримані, оскільки до особи яка є власником або володільцем майна, не буде застосована належна правова процедура і по суті застосовано необґрунтований процесуальний примус.

Відповідно до ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином виходячи з наведених вище доводів та мотивів, приходжу до висновку, що подальше обмеження володільця у праві використання та володіння власним майном, з приводу скасування арешту на яке у слідчим заперечень не висловлено, суперечить вищенаведеним положенням Конституції України, КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_3 щодо значного періоду часу після арешту майна, який останній вважає цілком достатнім для вчинення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, як підстави для повного скасування арешту, приходжу до висновку, що такі слід відхилити виходячи з нижченаведеного.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159 від 20.06.2022 триває. На час накладення арешту такий засіб забезпечення кримінального провадження застосований обґрунтовано, що зокрема встановлено апеляційним судом.

Також, зважаючи на значний обсяг майна, предметів та речей, в органу досудового розслідування виникають об`єктивні складнощі з невідкладним його дослідження та перевіркою, що потребує часу. Фактів невиправданої бездіяльності слідчих у кримінальному провадженні не встановлено, що зокрема вбачається з наведених вище пояснень слідчого щодо повної перевірки і дослідження частини арештованого майна.

Таким чином, необхідність часткового застосування арешту майна ( в частині яка заперечується органом досудового розслідування) на даний час не відпала. Зняття арешту з усього майна, а саме щодо якого слідчим у судовому засіданні обґрунтовано необхідність продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його втрати, знищення чи пошкодження, зміни його властивостей, що, в свою чергу, призведе до неможливості провести повне, об`єктивне та всебічне досудове розслідування, тому на думку слідчого судді вказане клопотання в тій частині у якій заперечує слідчий, клопотання є передчасним, оскільки органом досудового розслідування щодо арештованого майна не проведено усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, приходжу до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою Львівського апеляційного суду від 23.12.2022 року (справа №461/4630/22 провадження №11-сс/811/1097/22) на майно, яке було вилучене в ході обшуку 19-20.10.2022 року в магазині № 33, 2 ряду корп. «Бакалія» ринку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ФОП ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.10.2022 (справа №461/4630/22, провадження №1-кс/461/4493/22) та належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 та громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме:

-купюри схожі на грошові кошти номіналом 500 грн у кількості 23 шт., номіналом 200 грн 19 шт, номіналом 100 грн 1 шт., номіналом 500 грн у кількості 3 шт., номіналом 50 грн 1 шт.;

-купюри ззовні схожі на грошові кошти, а саме: купюри номіналом 500 грн у кількості 82 шт., номіналом 1000 грн у кількості 9 шт., купюри номіналом 200 грн у кількості 99 шт., номіналом 100 грн у кількості 1 шт., купюри номіналом 500 грн у кількості 100 шт., купюри номіналом 200 грн у кількості 100 шт., купюри номіналом 100 грн у кількості 90 шт., номіналом 200 грн у кількості 5 шт., купюри номіналом 500 грн у кількості 100 шт., купюри номіналом 200 грн у кількості 100 шт., купюри номіналом 50 грн у кількості 100 шт.;

-купюри, які ззовні схожі на грошові кошти, а саме: номіналом 50 грн у кількості 52 шт, номіналом 200 грн у кількості 11 шт, номіналом 1000 грн у кількості 2 шт., номіналом 500 грн у кількості 3 шт., номіналом 50 євро у кількості 2 шт., 100 доларів США у кількості 1 шт. номіналом 100 грн у кількості 3 шт., номіналом 5 доларів США у кількості 1 шт, номіналом 10 доларів США у кількості 3 шт, номіналом 20 доларів США у кількості 1 шт, номіналом 50 доларів США у кількості 1 шт, номіналом 100 польських злотих у кількості 2 шт., номіналом 10 польських злотих у кількості 3 шт., номіналом 20 євро у кількості 1 шт., номіналом 5 євро у кількості 1 шт., номіналом 20 грн у кількості 1 шт. та банківську карту MonoBank з номером НОМЕР_1 ;

-купюри ззовні схожі на грошові кошти, які перев`язані резинкою, а саме: номіналом 1000 грн у кількості 3 шт., номіналом 500 грн у кількості 15 шт., номіналом 100 грн у кількості 1 шт., номіналом 50 євро у кількості 2 шт, номіналом 100 євро у кількості 1 шт, номіналом 20 євро у кількості 1 шт, номіналом 10 євро у кількості 1 шт, номіналом 5 євро у кількості 1 шт. та купюри, які ззовні схожі на грошові кошти, які довільно лежали в рюкзаку, номіналом 1000 грн у кількості 3 шт., номіналом 200 грн у кількості 1 шт. разом з банківською карткою ПриватБанку НОМЕР_2 та чорновими записами з пін-кодами на 1 арк.;

-20 металевих ємностей зеленого кольору об`ємом 5 л, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою « iL Frantolio Extra Vergine» фірми CARAPELLI, без ознак розкриття;

-24 скляних ємності об`ємом 1 л, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою «La Cantadina» без ознак розкриття;

-312 скляних ємностей об`ємом 1 л, прямокутної форми, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою «Fra Ulivo OLIO EXTRAVERGINE di OLVIA Selezione», без ознак розкриття;

-60 скляні ємності об`ємом 1 л, прямокутної форми, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою « DE CECCO Classico», без ознак розкриття;

-23 упаковки синьо-золотистого кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA GOLD SELECTION» вагою 1 кг кожна;

-34 упаковки золотистого кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA CREMA E AROMA» вагою 1 кг кожна;

- 8 упаковок чорного кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «BARISTA Espresso» фірми Bellarom, вагою 1 кг кожна;

- 8 упаковок чорного кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «BARISTA Crema» фірми Bellarom, вагою 1 кг кожна;

- 31 упаковок синього кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA CREMA E AROMA», вагою 1 кг кожна;

- 23 упаковок червоно-сріблястого кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA QUALITA ROSSA», вагою 1 кг кожна;

- 8 упаковок коричнево-помаранчевого кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA CREMA E GUSTO», вагою 1 кг кожна;

- 41 упаковок золотистого кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA QUALITA ORO», вагою 1 кг кожна;

-80 упаковок зіп-пакет золотисто-чорного кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «Dallmayr prodomo», вагою 200 г кожна;

-176 упаковок коричнево- кольору, всередині яких ймовірно кавові вироби, та на яких наявний напис «HEARTS», вагою 1 кг кожна;

-36 скляних ємностей об`ємом 200 мл, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «NOBLE CAFE GOLD», без ознак розкриття;

-36 скляних ємностей об`ємом 200 мл, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «Dallmayr GOLD», без ознак розкриття;

- 48 скляних ємностей об`ємом 200 мл, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «JACOBS CRONAT GOLG», без ознак розкриття;

-72 вакуумні упаковки об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «Dallmayr Classic», без ознак розкриття;

-25 вакуумних упаковок об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «JACOBS KRONUNG MILD», без ознак розкриття;

-53 вакуумних упаковок об`ємом по 500 г кожна всередині яких ймовірно мелена кава з назвою « JACOBS KRONUNG», без ознак розкриття;

- 48 скляних ємностей об`ємом 100 г, всередині яких ймовірно розчинна кава з назвою «Cafe d`Or Gold», без ознак розкриття;

- 60 скляних ємностей об`ємом 200 г, всередині яких ймовірно розчинна кава з назвою «Cafe d`Or MILD LAGODNY SMAK», без ознак розкриття;

-35 вакуумних упаковок сріблястого кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «LAVAZZA», без ознак розкриття;

-35 вакуумних упаковок червоно-сріблястого кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «LAVAZZA QUALITA ROSSA», без ознак розкриття;

-36 вакуумних упаковок синьо-червоного кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «LAVAZZA CREMA E GUSTO CLASSICO», без ознак розкриття;

- 12 циліндричних ємностей без ознак розкриття, з написом «COLOMBIA MONTERICO»;

- 12 циліндричних ємностей сріблястого кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «CLASSICO MONTERICO», без ознак розкриття;

-36 упаковок синього кольору об`ємом по 500 г, всередині яких ймовірно кавові вироби з назвою «Cafe d`Or BLUE », без ознак розкриття;

-108 скляних ємностей прямокутної форми об`ємом 1 л, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою «CONTADINA OLIO di oliva», без ознак розкриття;

-24 вакуумні упаковки прямокутної форми, об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою « CREMA KONIGS KAFFEE », без ознак розкриття;

-5 скляних ємностей прямокутної форми об`ємом 1 л, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою DE CECCO Classico», без ознак розкриття;

-5 скляних ємностей прямокутної форми об`ємом 1 л, всередині яких ймовірно оливкова олія з назвою « Fra Ulivo OLIO EXTRAVERGINE di OLIVA Selezione», без ознак розкриття;

- 2 упаковки синього кольору всередині яких ймовірно кава, та на яких наявний напис «LAVAZZA CREMA E AROMA» масою 1 кг кожна;

- 4 вакуумні упаковки об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «Dallmayr prodomo»», без ознак розкриття;

-4 вакуумні упаковки об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «Dallmayr classic», без ознак розкриття;

-3 циліндричні ємності сріблястого кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «CLASSICO MONTERICO», без ознак розкриття;

- 2 циліндричні ємності чорного кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «COLOMBIA MONTERICO», без ознак розкриття;

-1 упаковку червоно-сріблястого кольору всередині якої ймовірно кава, та на якій наявний напис «LAVAZZA QUALITA ROSSA» масою 1 кг кожна;

-1 упаковку червоного кольору всередині якої ймовірно кава, та на якій наявний напис «INTERMEZZO» масою 1 кг кожна;

-1 упаковку червоно-синього кольору всередині якої ймовірно кава, та на якій наявний напис «LAVAZZA TOP CLASS» масою 1 кг кожна;

-1 вакуумну упаковку об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «JACOBS KRONUNG MILD», без ознак розкриття;

-1 вакуумну упаковку червоно-сріблястого кольору об`ємом 250 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «LAVAZZA QUALITA ROSSA», без ознак розкриття;

-1 упаковку зіп-пакет золотисто-чорного кольору всередині якої ймовірно кава, та на якій наявний напис «Dallmayr prodomo» масою 200 г;

-1 вакуумну упаковку об`ємом 500 г, всередині яких ймовірно мелена кава з назвою «G Monti», без ознак розкриття;

-1 скляну ємність об`ємом 200 г, всередині якої ймовірно розчинна кава з назвою «Le Cafe», без ознак розкриття;

-6 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «BLANC DE BLANCS», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-17 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «Fragolino Bianco», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-6 скляних ємностей об`ємом по 1500 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «Frizzantino Bianco», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-18 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «Fragolino Bianco», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-30 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «ROSSE», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-7 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «ROSSE», без ознак розкриття та без акцизних марок;

-12 скляних ємностей об`ємом по 750 мл, всередині яких ймовірно алкогольний напій з назвою «PESCA MELLOW», без ознак розкриття та без акцизних марок.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1