Справа № 446/4/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2022 за №0000142 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Борислав Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні одну малолітню дочку, працює водієм у ФОП « ОСОБА_6 », раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2022 року о 22 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом технічно справного автопоїзда в складі сідлового тягача - автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Actros 1842 LS» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки «Schmitz» моделі «SCS 24L-1362» реєстраційний номер НОМЕР_2 рухаючись по 503 км + 200 м автодороги сполучення «Київ-Чоп» в межах населеного пункту с. Великосілки Львівського району Львівської області, в напрямку до м. Чоп, всупереч ст.14 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги чинних розділів «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі по тексту - Правила), а саме: грубо порушив вимоги пункту 1.2 Правил, яким визначено, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів, пункту 1.5 Правил, яким визначено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, підпункту «б» пункту 2.3 Правил, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, пункту 12.1 Правил, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним та вимоги дорожньої розмітки 1.3 (подвійна суцільна лінія) Розділу 34 «Дорожня розмітка», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху або на ділянках доріг з трьома (2 + 1) смугами та цю лінію перетинати забороняється, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, з подальшим виїздом на смугу розгону, що призвело до зіткнення з автопоїздом в складі сідлового тягача - автомобіля марки «Renault» моделі «Premium» реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричепа марки «Schmitz» моделі «SD 22E» реєстраційний номер НОМЕР_4 , що зупинився на смузі розгону праворуч від смуги руху в напрямку м. Київ, де в цей час на місці водія вказаного автомобіля перебував ОСОБА_7 .

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у виді травми тонкої кишки, множинних розривів брижейки тонкої кишки з повним відривом і переривом сегменту тонкої кишки, травматичного шоку 2 ст. Гемоперітонеуму, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся і свою вину визнав повністю у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Зокрема пояснив, що 14.10.2022 близько 13:00 год він виїхав з м. Києва до м. Стрий Львівської області керуючи транспортним засобом, а саме автопоїздом в складі сідлового тягача та напівпричепа, який був завантажений газоблоком. Вказав, що в той день дорога була суха, а а погода доброю, однак близько 22:30 год. на автодорозі «Київ-Чоп» поблизу населеного пункту с. Великосілки він виїхав на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з іншим транспортним засобом, а саме автопоїздом з сідловим тягачем під керуванням ОСОБА_7 . Вважає, що така дорожня пригода відбулася через те, що він втратив свідомість внаслідок головних болів та поганого самопочуття. Самого моменту ДТП обвинувачений не пригадує, а пам`ятає вже коли його обстежували медичні працівники.

Обвинувачений вказав, що щиро шкодує про вчинене та просить його суворо не карати. Пояснив, що відшкодував всі завдані ним збитки, як потерпілому ОСОБА_7 , так і роботодавцю. Посилаючись на те, що він є водієм і це його основний дохід, просив не позбавляти його волі та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що будь-яких претензій до обвинуваченого він немає.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор і потерпіла сторона, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що характеризують особу обвинуваченого, матеріали справи щодо речових доказів і процесуальних витрат, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, вчинене особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину та хвору матір, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в психолога та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований.

Суд також приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 та враховує встановлені органом пробації низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик його небезпеки для суспільства, а також можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання і не знаходить підстав для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Причому суд відхиляє доводи захисника, самого обвинуваченого та прокурора щодо недоцільності позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, так як це є його джерелом доходу. Суд відзначає, що порушення правил дорожнього руху, яке допустив обвинувачений є грубим та призвело до тяжких наслідків для потерпілої особи, а тому подальше виправлення обвинуваченого не може мати місця без такого додаткового покарання.

Так, обвинувачений будучи професійним водієм та керуючи великогабаритним транспортним засобом на великі відстані здійснив виїзд на смугу зустрічного руху при обставинах, які не були спричинені поганими погодними умовами, станом дорожнього покриття, несправним транспортним засобом, діями третіх осіб тощо, а вчинені виключно внаслідок власної неуважності до стану втоми та здоров`я, відтак позбавлення права керування на мінімальний строк сприятиме переосмисленню обвинуваченим його відношення до вчиненого та у випадку повторного отримання ним посвідчення водія дасть змогу компетентним органам оцінити його стан здоров`я на предмет можливості отримання права керування транспортними засобами.

Крім того, суд вважає, що загальна безпека дорожнього руху в державі превалює над індивідуальними інтересами обвинуваченого як водія.

Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, необережну форму вини, особу винного, його ставлення до наслідків вчиненого, факт повного відшкодування шкоди, позицію прокурора, який не наполягає на реальному покаранні обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений згідно з ухвалами слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.10.2022 - скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Процесуальні витрати у справі на проведення відповідних експертиз необхідно стягнути з обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 124 КПК України.

Запобіжний захід не обирався і з огляду на обрану міру покарання його застосування не є доцільним.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення інженерно-транспортних експертиз в розмірі 6 607,30 грн.

Речові докази:

- автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «Actros 1842 LS» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа марки «Schmitz» моделі «SCS 24L-1362» реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_6 .

- автомобіль марки «Renault» моделі «Premium» реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіп марки «Schmitz» моделі «SD 22E» реєстраційний номер НОМЕР_4 повернути власнику ОСОБА_8 .;

- карту стаціонарного (амбулаторного) хворого на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_5 на 25 аркушах повернути до КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» (м. Львів, вул. Миколайчука, 9).

Арешт накладений ухвалами слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 18.10.2022 - скасувати

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 02.03.2023.

Суддя ОСОБА_1