Єдиний унікальний номер 722/387/23
Номер провадження 1-в/722/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни Чернівецької областіклопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, судове засідання проводити без його присутності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, вказуючи, що поведінка засудженого ОСОБА_4 під час відбування покарання не була сумлінна, він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Крім цього, засуджений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення умисного вбивства (особливий тяжкий злочин) та на даний час відбуває також покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину.

Представник виправної колонії ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення судового засідання без його присутності та заперечував щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 . Крім цього зазначив, що засуджений на даний відбуває міру кримінального покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, раніше також був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину (умисне вбивство). На даний час засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення передбаченого ст.81 КК України, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним.

Заступник голови спостережної комісії Дністровської РДА ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, своєчасно повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий 02.06.1994 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ст.94 КК України (1960 року) до 15 років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання 04.03.2009 року по відбуттю покарання, засуджений вироком Сакського міськрайонного суду АР Крим від 29.09.2010 року за ст.15 ч.2, ст.115ч.2 п.п.1,13 КК України до 15 років позбавлення волі. Постановою Апеляційного суду АР Крим від 23.11.2010 року вищезазначений вирок Сакського міськрайонного суду АР Крим відносно ОСОБА_4 залишено без змін. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.02.2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_4 зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання з 05.03.2010 року по 22.11.2010 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому відраховувати з 05.03.2010 року. Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_4 -18.06.2024 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_4 відбув більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 1 рік 3 місяці 20 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 05.03.2010 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Сімферополь АР Крим до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

До сектору максимального рівня безпеки при державній установі «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» прибув 21.01.2011 року. До оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається у зв`язку з особливостями утримання в секторі максимального рівня безпеки та відсутністю можливості забезпечення роботою, яку може виконувати дана категорія осіб. Проте приймає активну участь у роботах з благоустрою в секторі, до виконання даних робіт відноситься добре.

У період відбування покарання в приміщенні камерного типу сектору максимального рівня безпеки за порушення вимог режиму відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності. Усі стягнення погашені у встановленому законом порядку. У трьох випадках заохочений у виді оголошення подяки.

По відношенню до персоналу установи тактовний, їх законні вимоги виконує.

На заходи індивідуально-виховного характеру реагує правильно, намагається робити для себе відповідні висновки. Участі у реалізації будь-яких програм диференційованого виховного впливу не приймає.

Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом побачень та листування, отримує посилки й передачі, взаємовідносини добрі. Згідно з вироком суду завданих злочином збитків не має. Відповідно до вироку суду вину у скоєному злочині не визнав.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_4 до будь-яких оплачуваних робіт не залучається, у зв`язку з особливостями утримання в секторі максимального рівня безпеки та відсутністю можливості забезпечення роботою, яку може виконувати дана категорія осіб.

Разом з цим, одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого ст.81 КК України, є сумлінна поведінка.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що ОСОБА_4 участі в програмах будь-яких програм диференційованого виховного впливу не приймає.

Згідно довідки медичної частини ДУ «СВК (№67) від 22.02.2023 року №72 на даний час стан здоров`я ОСОБА_4 задовільний.

Комісією установи 17.12.2013 року прийнято рішення ОСОБА_4 відмовити у застосуванні до нього ст.101 КВК України як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення; 27.06.2019 року відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, як особі, яка не довела, що стала на шлях виправлення; 24.09.2020 року відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Відповідно до Єдиного реєстру засуджених та осіб, взятих під варту, в підсистемі «КАСАНДРА», засудженому ОСОБА_4 проведено оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженими до позбавлення волі, на основі чого визначено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та рівень втручання.

Оцінюючи встановлені обставини в сукупності, суд вважає, що поведінка та ставлення до праці засудженого ОСОБА_4 протягом всього строку відбування покарання та відбування покаранння в ДУ «СВК (№67)» не були сумлінними, зокрема він до суспільно-корисної оплачуваної праці не залучався, не приймає участі у будь-яких програмах диференційованого виховного впливу. При цьому, суд враховує, що він раніше засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину та на даний відбуває покарання також за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, вину якого згідно вироку суду не визнав. На думку суду та з урахуванням оцінки ДУ "СВК (№67)" процес позитивних змін у його особистості на даний час не відповідають ступеню виправленню, який дає однозначний висновок про доведеність його виправлення та унеможивлять у подальшому вчинення ним умисних кримінальних правопорушень.

В зв`язку з вищевикладеним, суд погоджується з висновком адміністративної комісії "Сокирянської ВК(№67)" щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, з огляду на досліджені характеризуючи дані та матеріали особової справи.

Таким чином та з урахуванням думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що встановлені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 своїм ставленням до праці він не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений на підставі ст.81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, відповідно у задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Також, суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: