ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1524/23 Справа № 188/499/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинуваченої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 11 травня 2023 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих злочинів, за які передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останню до переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності. Судом визнано доведеним ризик переховування та продовження злочинної діяльності, оскільки ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні з 04.07.2022 року до 05.10.2022 року перебувала у розшуку, у зв`язку з ухиленням від явки до суду, Крім того, після направлення обвинувального акту до суду остання була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту в невеликих розмірах.

Також судом враховано дані про особу обвинуваченої, яка не судима в силу вимог ст. 89 КК України та у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні 4 епізодів кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується негативно, міцних соціальних зв`язків не має.

З огляду на тяжкість скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченої, суд прийшов до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без наведення додаткового мотивування.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену, яка підтримала апеляційну скаргу захисника та наполягала на її задоволенні з викладених у ній підстав; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися

- нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався у повному обсязі.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000534, щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України.

01 березня 2023 року прокурором подано до суду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, в обґрунтування якого зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека особи ОСОБА_6 не відпали і продовжують існувати. Враховуючи що судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченою її процесуальних обов`язків, існує об`єктивні необхідність у продовженні строку тримання обвинуваченої під вартою.

Перевіривши представлені матеріали, колегія суддів дійшла висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про небезпідставність обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, оскільки вона підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та проаналізовані судом першої інстанції.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час вирішення обвинувачення по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Суд на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для продовження запобіжного заходу, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів оцінює як безпідставні.

Також є правильним висновок суду щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останньої існує небезпідставне обвинувачення у скоєні декількох кримінальних правопорушень, які за правилами ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, за які передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що може спонукати останню до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Про особливу вагомість вказаного ризику свідчить і те, що ОСОБА_6 після внесення застави порушила покладені на неї процесуальні обов`язки, неодноразово ухилялась від явки до суду, у зв`язку з чим була оголошена у розшук та за результатами проведених оперативно- розшукових заходів, 05 жовтня 2022 року була затримана на території м. Ужгород Закарпатської області.

Крім того обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні, оскільки їй відомі їх повні анкетні дані та місце їх проживання, що свідчить про існування і вагомість ризику незаконного впливу на свідків з метою схилення до надання показань певного змісту.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності ризику продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що обвинувачена є особою, раніше не судимою в силу вимог ст. 89 КК України, у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні 4 епізодів у сфері обігу наркотичних засобів, в тому числі у незаконному їх збуті. Крім того, після направлення обвинувального акту по вказаному кримінальному провадженню до суду ОСОБА_6 23.10.2020 року була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП, за фактом незаконного зберігання наркотичних засобів без мети збуту в невеликих розмірах, що дозволяє грунтовно припускати стійкість протиправної поведінки ОСОБА_6 та антисоціальну спрямованість її особи.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, легального джерела доходу та міцних соціальних зв`язків не має.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченої ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими. У подальшому доцільність тримання останньої під вартою може бути предметом перегляду, втім та на даному етапі кримінального провадження вказані ризики не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4