Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

2 березня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2022 скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 задоволено та скасовано постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України від 16.03.2022 про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0004102.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, захисник ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.303 КПК України, подав скаргу на вказане рішення слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, обґрунтовуючи свої вимоги про скасування постанови тим, що підстава для зупинення, передбачена п.3 ч.1 ст.615 КПК України, а саме, у разі введення воєнного стану відсутня об`єктивна можливість звернення до суду з обвинувальним актом, є необґрунтованою.

Як зазначив слідчий суддя в ухвалі, постанова про зупинення досудового розслідування мотивована тим, що органом досудового розслідування не вчинено всіх необхідних слідчих і розшукових дій з метою завершення досудового розслідування, надання матеріалів стороні захисту для знайомлення та складання обвинувального акта. Так, слідчий наводить перелік слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які необхідно здійснити. Разом з тим, встановивши, що слідчий не вказує, що заважало здійснити відповідні дії раніше, не посилається на наслідки проведення таких дій, а також не зазначає підстав, які б свідчили про неможливість проводити досудове розслідування, задовольнив скаргу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 на постанову про зупинення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, прокурор вказує на невідповідність ухвали загальним засадам кримінального провадження, оскільки слідчий суддя грубо порушив вимоги процесуального закону і прийняв рішення, на підставі якого особи, які обґрунтовано підозрюються у вчиненні низки злочинів, без законних підстав можуть бути звільненні від кримінальної відповідальності. А тому усунути іншим чином, ніж шляхом оскарження цієї ухвали в апеляційному порядку, можливі негативні наслідки неможливо. При цьому посилається на загальні засади кримінального провадження, визначені ст.ст.9, 24 КПК України, як то законність і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, п.8 ч.2 ст.129 Конституції України, позицію Конституційного Суду України в рішенні від 08.04.2015, правову позицію щодо застосування в даному випадку загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України, щодо права на апеляційне оскарження у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 757/49263/15-к, від 23.05.2018 у справі № 243/6674/17-к. Крім того, прокурор зазначає, що апеляційними судами України вже приймалися аналогічні рішення і вказує їх реквізити.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання прокурора на з п.8 ч.1 ст.129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, є слушними. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є і однією із загальних засад кримінального провадження, що знайшла своє втілення у ст.24 КПК України, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

При цьому рішення Верховного Суду, про які йдеться в апеляційній скарзі, не містять висновки про застосування норм права, ухвалені у справах, правовідносини в яких не є подібними правовідносинам у даному провадженні, і стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах свої повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.ст.303, 306 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена ст.307 КПК України.

Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 № 3-рп/2015, взагалі, стосується положень Кодексу адміністративного судочинства України, висновки з якого прокурором вирвано з основного контексту.

Доводи ж прокурора, що слідчий суддя грубо порушив вимоги процесуального закону і прийняв рішення, на підставі якого особи без законних підстав можуть бути звільненні від кримінальної відповідальності, а так само твердження про ухвалення апеляційними судами України певних рішень, є недоречними.

Так, за логікою прокурора, задля усунення гіпотетичних негативних наслідків, до яких може призвести незаконна, як на думку прокурора, ухвала слідчого судді, суд апеляційної інстанції має вдатись до очевидного порушення вимог кримінального процесуального закону, прийнявши до розгляду апеляційну скаргу на судове рішення, яке не може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1