Справа № 183/9381/22
№ 1-кп/183/1447/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду у спрощеному порядку кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000069 від 10 грудня 2022 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, повністю згоден із встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч.1 ст.394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутності (а.с.9-10).

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти такого розгляду, про що надала відповідну заяву (а.с.11).

Ухвалою суду від 30 грудня 2022 року за клопотанням прокурора, відповідно до вимог статей 381, 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст.107 КК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За результатами спрощеного провадження встановлено, що ОСОБА_3 згідно з рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2007 року у справі № 2-4730/07 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (прибутку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 листопада 2007 року і до її повноліття на користь матері ОСОБА_5 .

Проте ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що має необхідність сплачувати присуджені судом аліменти, в порушення вимог ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, від сплати аліментів злісно ухиляється, чим порушує право своєї доньки ОСОБА_6 на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Так, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про необхідність виплати присуджених судом аліментів з моменту набрання законної сили рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, починаючи з 01.04.2014 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів. Будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин тривалий час офіційно не працював, у разі працевлаштування через нетривалий час звільнявся за власним бажанням, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, до центру зайнятості з приводу постановки на облік не звертався, не надавав матеріальної допомоги у встановленому розмірі на утримання дитини.

ОСОБА_3 тривалий час не виконував в добровільному порядку покладені на нього судовим рішенням зобов`язання зі сплати аліментів, на виклики та попередження державного виконавця про необхідність виконання обов`язку зі сплати аліментів та можливість притягнення до кримінальної відповідальності не реагував, продовжуючи ухилятись від сплати аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, систематично не сплачував кошти на утримання своєї доньки ОСОБА_6 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період з 01.04.2014 року до 21.12.2022 року у сумі 59 654 гривні 56 копійок, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів, що є злісним ухиленням від сплати аліментів.

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у злісному ухиленню від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) при обставинах встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України судом не встановлено.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається судом обставиною, що пом`якшує його покарання.

Разом з тим, суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, є особою, що не має судимості, на обліку у лікарів не перебуває. за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин вчиненого кримінального проступку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне призначення покарання у виді громадських робіт, а також у виді арешту, оскільки зазначений вид покарання передбачає реальну ізоляцію особи, а вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді обмеження волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його конкретним обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару, суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись

статтями 100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1