Справа № 453/1076/22
№ провадження 1-кп/453/180/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ;
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
за участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
представника малолітніх потерпілих ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000996 від 20.12.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ялинкувате Сколівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, працюючого водієм в ТзОВ «Стрийське АТП», раніше не судимого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_4 19.12.2021 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, керуючи автобусом марки «БАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» у населеному пункті с. Дубина Стрийського району Львівської області, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови», «безпечна швидкість», «небезпека для руху», «перешкода для руху»); Розділу 2 п. 2.3(б, д); Розділу 12 п.12.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 із змінами та доповненнями, які виразились в тому, що він керуючи вказаним транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючи в межах населеного пункту, без причин технічного характеру, допустив зіткнення із попутним транспортним засобом марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_6 , який рухався попереду.
Внаслідок порушення водієм ОСОБА_4 вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху, неповнолітній пасажир автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала відкриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, переломів кісток склепіння та основи черепа, розриву барабанної перетинки справа, скопичення крові в порожнині черепа, мозкової коми, рани голови, тупа травма грудної клітки та живота у вигляді забою легень, переломів ребер, травматичного розриву діафрагми, гематоми брижі, які супроводжувались внутрішньою грудною та внутрішньочеревною кровотечою із скопиченням крові в за очеревинному просторі, дані тілесні ушкодження відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Також, в результаті ДТП неповнолітній пасажир автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав струс мозку та закритий перелом обох кісток правого передпліччя, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.
Крім того, в результаті ДТП пасажир автомобіля марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала закриту черепно-мозкову травму, геморагічний забій тім`яної та лівої потиличної долі головного мозку, субарахноїдальний крововилив, набряк головного мозку, множинні закриті двобічні переломи ребер із двобічним гемотораксом, забій правої легені, перелом тіла лівої ключиці та лівої кульшової впадини з під звихом головки лівої стегнової кістки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.
Таким чином, в діях ОСОБА_4 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, а потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому правопорушенні визнав, пояснив що дійсно 19.12.2021 року, приблизно о 14 годині 10 хвилин, керуючи автобусом марки «БАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням «Київ-Чоп» у населеному пункті с. Дубина Стрийського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючи в межах населеного пункту, без причин технічного характеру, допустив зіткнення із попутним транспортним засобом марки «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування водія ОСОБА_6 , який рухався попереду, в результаті чого пасажири ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я та ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_9 подала до суду заяву про проведення судових засідань без її участі. Додатково вказавши, що до обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальних та моральних претензій немає, з обвинуваченим примирилася, цивільний позов заявляти не буде. Просить суд це врахувати та обрати ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керувати транспортними засобами.
Представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що з обвинуваченим вони примирились, останній допомагав і продовжує допомагати в лікуванні дітей, просив призначити обвинуваченого суворо не карати, призначити покарання на розсуд суду із застосуванням статті 75 КК України без позбавлення ОСОБА_4 права керувати транспортними засобами.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми неумисними діями порушив правила безпеки дорожнього руху як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху), дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому правопорушенні, працює водієм в ТзОВ «Стрийське АТП», не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, потерпілим відшкодовував матеріальні та моральні збитки.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.
У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з п.3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке, згідно встановленої ст. 12 КК України класифікації кримінальних правопорушень, є тяжким злочином.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної або іншої допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.
Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої особи та особи похилого віку.
Згідно з висновком, наданим в досудовій доповіді Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, складеній 17.11.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що існує середній ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення. На думку органу пробації, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, висновки органу пробації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Таким чином, витрати у справі за проведення:
- судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/22899-ІТ від 02.02.2022 року, становить 1 716,20 гривень;
- судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/22900-ІТ від 04.02.2022 року, становить 1 716,20 гривень;
- судової транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/114-21/22898-ІТ від 04.02.2022 року, становить 3 432,40 гривень;
- судової автотехнічної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди № СЕ-19/114-21/22901-ІТ від 31.03.2022 року, становить 1 716,20 гривень-, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.
Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ 11028» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області, та автобус марки «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернутий володільцю (в частині користування) - слід повернути власникам.
Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до обвинуваченого, до вступу вироку в законну силу слід залишити в силі.
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року та 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу - залишити в силі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/22899-ІТ від 02.02.2022 року в сумі 1 716 (однієї тисячі сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/22900-ІТ від 04.02.2022 року в сумі 1 716 (однієї тисячі сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/22898-ІТ від 04.02.2022 року в сумі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди № СЕ-19/114-21/22901-ІТ від 31.03.2022 року в сумі 1 716 (однієї тисячі сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.
Речовий доказ - автомобіль марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області та належить ОСОБА_10 повернути власнику.
Речовий доказ автобус марки «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в частині користування повернутий володільцю та належить ОСОБА_11 повернути власнику.
Арешт, накладений 22.12. 2021 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль марки «ЗАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходяться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області за адресою: м. Сколе, вул. І. Франка, 2А скасувати.
Арешт, накладений 22.12.2021 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова на автомобіль марки «БАЗ А079.23» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернутий володільцю в частині користування скасувати.
Копію вироку негайно після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1