Справа № 203/4229/22
Провадження № 1-кп/0203/778/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;за участю:прокурора - ОСОБА_3 ;

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001254 26.07.2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор зазначила, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам КПК України, а тому, просила призначити судовий розгляд на підставі цього обвинувального акту.

Обвинувачений не заперечував щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду.

Від представника потерпілого надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання без його участі.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Статтею 109 КПК України передбачено, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що за своєю суттю обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 прокурору, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наданого суду обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Вимоги ч. 2 ст. 58 КПК України визначають, що представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що здійснено замах на крадіжку продукції, яка належить ТОВ «АТБ-маркет».

Реєстр матеріалів досудового розслідування містить дані про прийняття таких процесуальних рішень, як постанова про визнання потерпілим та постанова про визнання представником потерпілого. Тобто, вказані процесуальні документи свідчать про наявність у цьому кримінальному провадженні потерпілої особи та його представника.

Однак, згідно обвинувального акту, потерпілим вказано фізичну особу - ОСОБА_5 .

Крім того, згідно зазначеного Реєстру, ОСОБА_5 під час досудового розслідування був допитаний в якості представника потерпілого.

Отже, наданний суду обвинувальний акт суперечить практиці застосування судами законодавства України, якими передбачено захист прав потерпілих від скоєних злочинів та правовій позиції, викладеній в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02 липня 2004 року, відповідно до якої суди зобов`язані вживати всіх можливих заходів для забезпечення участі потерпілого в судовому засіданні з метою з`ясувати всі обставини справи й захистити його права та законні інтереси.

Таким чином, зазначення неналежного потерпілого в обвинувальному акті, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та наявність такої неузгодженості матеріалів кримінального провадження безпосередньо з текстом обвинувального акта, прямо порушують права потерпілого на доступ до судочинства, оскільки, у такий спосіб суд позбавлений надати можливість потерпілому здійснити належний захист своїх прав під час судового провадження.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0001254 від 26.07.2022 року в якості підозрюваного був допитаний ОСОБА_6 (а.с.5), однак зміст обвинувального акту інформацію стосовно вказаної особи не містить.

Встановлені вище обставини, самі по собі, виключають процесуальну можливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, оскільки невідповідності та суперечності, які містяться в обвинувальному акті, є такими, що прямо впливають на об`єктивність і диспозитивність судового процесу та в першу чергу є такими, що порушують права потерпілого, визначені ст. 56 КПК України, що у відповідності до ст. ст. 409, 412 КПК України, є істотним порушенням чинного законодавства і являється правовою підставою для послідуючого скасування вироку суду постановленого у даному кримінальному провадженні.

Завданням кримінального провадження є, зокрема, охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі, під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів робить оманливими засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому, є неприпустимим.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що наведені порушення є істотними, такими, що перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі отриманого обвинувального акту та здійсненню належної визначеної КПК України процедури судового розгляду, і їх неможливо усунути під час підготовчого судового засідання, а тому, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001254 26.07.2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, повернути прокурору Центральної окружної прокуратури м. Дніпра, у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України, для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом розумного строку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1