Справа № 201/1885/23
Провадження № 1-кс/201/634/2023
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Дніпро
ВСТАНОВИВ:
Короткий виклад клопотання.
Враховуючи, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, до слідчого/прокурора за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Позиції учасників.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.
Захисник проти задоволення клопотання заперечив, вважає недоведеними заявлені прокурором ризики та посилався на розбіжності стосовно особи підозрюваного в долучених прокурором до клопотання матеріалах, що, у свою чергу, на думку захисника, робить пред`явлену підозру необґрунтованою.

Встановлені слідчим суддею обставини.
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.
Так, 07.10.2014 самопроголошеним головою незаконного збройного формування «ЛНР» виданий указ за № 15, згідно з яким створено незаконне військове формування «Народна міліція ЛНР», на яке покладено функції здійснення збройного опору силам АТО на території Луганської та Донецької областей та забезпечення захисту життєдіяльності зазначеної окупаційної адміністрацій РФ т.зв. «ЛНР» від зовнішніх загроз.
Відповідно до п. 1 ст. 1 т.зв. Закону «ЛНР» «Об обороне» від 22.05.2015 під обороною розуміється система політичних, економічних, військових, соціальних, правових та інших заходів з підготовки до збройного захисту та збройний захист Луганській Народної Республіки, цілісності і недоторканності її території, а також відповідно до п. 4 ст. 1 цього закону з метою оборони створюється «Народна міліція Луганської Народної Республіки». У 2015 році у складі т.зв. «Народної міліції ЛНР» створено структурні підрозділи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким, за рішенням представників незаконних збройних формувань «ЛНР» окупаційної адміністрацій РФ, доручено проведення набору осіб для їх участі у здійсненні збройного опору силам АТО/ООС, проведення артилерійських обстрілів та залякування цивільного населення на території лінії зіткнення в Луганській області, з метою спонукання до участі у незаконній діяльності вказаної окупаційної адміністрацій РФ.
З вересня 2021 року (більш точну дату та час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим) громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розуміючи протиправний характер своїх дій, а також негативні наслідки, що можуть настати внаслідок їх реалізації, маючи умисел, спрямований на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, з мотивів несприйняття соціальної та економічної політики діючої влади, вирішив вступити до т.зв. «структурного підрозділу силового блоку «ЛНР», що підпорядковується та координується окупаційною адміністрацією Російської Федерації та взяти безпосередню участь у ньому шляхом участі в діяльності незаконно утвореного збройного органу влади «ЛНР» - у т.зв. «Народній міліції ЛНР».
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи неможливість одноособового виконання своїх злочинних дій, ОСОБА_5 у вересні 2021 року (більш точну дату та час встановити не виявилось можливим) вступив у злочинну змову з іншими невстановленими досудовим розслідуванням членами незаконного збройного формування т.зв. «Народної міліції ЛНР», щодо яких здійснюється досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях, ініціював та надав згоду на призначення його до т.зв. «Народної міліції ЛНР» на посаду «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», у т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язався дотримуватися правил поведінки, встановлених у ньому і виконувати визначені йому функції з організації діяльності та загального керівництва « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що полягає у впровадженні насильницької «державної» політики виконання відповідно до псевдо нормативно-правових актів так званої «ЛНР» несення військової служби.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у період з вересня 2021 року по теперішній час, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, обіймаючи посаду «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», здійснюючи керівництво зазначеної незаконної установи та використовуючи надані представниками окупаційної влади Російської Федерації владу та повноваження, діючи всупереч Конституції України та нормативно-правових актів України, вчиняє дії на підтримку режиму окупації частини Луганської області та функціонування псевдодержавного утворення «ЛНР», розповсюдження та застосування юридично нікчемних законодавчих та нормативно-правових актів так званої «ЛНР» та примусового виконання встановлених окупаційною адміністрацією Російської Федерації правил поведінки, тобто дії, направлені на порушення територіальної цілісності України.
Так, починаючи з вересня 2021 року ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи, що система так званих органів влади «ЛНР» на чолі з так званим «головою ЛНР» діє всупереч Конституції України та нормативно-правових актів України, вступив та перебуває у складі «ЛНР», створює умови для функціонування «ЛНР», виконує вказівки інших учасників «ЛНР», здійснює заходи встановлені злочинним планом організаторів «ЛНР» (щодо яких є окремі кримінальні провадження), та на організаційне сприяння діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, а саме особисто в межах посадових обов`язків видає, контролює виконання наданих, обов`язкових для виконання підлеглими наказів, розпоряджень та вказівок, а також виконує вказівки учасників «ЛНР», відносно яких здійснюється досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях, спрямовані на функціонування системи так званих органів влади «ЛНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, чим умисно вчиняє дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України, тобто у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб.
Крім того встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.
07.10.2014 самопроголошеним головою незаконного збройного формування «ЛНР» виданий указ за № 15, згідно з яким створено незаконне військове формування «Народна міліція ЛНР», на яке покладено функції здійснення збройного опору силам АТО на території Луганської та Донецької областей та забезпечення захисту життєдіяльності зазначеної окупаційної адміністрацій РФ т.зв. «ЛНР» від зовнішніх загроз.
Відповідно до п. 1 ст. 1 т.зв. Закону «ЛНР» «Об обороне» від 22.05.2015 під обороною розуміється система політичних, економічних, військових, соціальних, правових та інших заходів з підготовки до збройного захисту та збройний захист Луганській Народної Республіки, цілісності і недоторканності її території, а також відповідно до п. 4 ст. 1 цього закону з метою оборони створюється «Народна міліція Луганської Народної Республіки». У 2015 році у складі т.зв. «Народної міліції ЛНР» створено структурні підрозділи « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким, за рішенням представників незаконних збройних формувань «ЛНР» окупаційної адміністрацій РФ, доручено проведення набору осіб для їх участі у здійсненні збройного опору силам АТО/ООС, проведення артилерійських обстрілів та залякування цивільного населення на території лінії зіткнення в Луганській області, з метою спонукання до участі у незаконній діяльності вказаної окупаційної адміністрацій РФ.
З вересня 2021 року (більш точну дату та час встановити не виявилось можливим) у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел, направлений на прийняття активної участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР», а саме у структурному підрозділі «Народної міліції ЛНР», що розташований у м. Луганськ, шляхом зайняття посади «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах».
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , з вересня 2021 року (більш точну дату та час встановити не виявилось можливим) усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел, спрямований на участь у діяльності непередбаченого законом збройного формування т.зв. «ЛНР», знаходячись у м. Луганськ Луганської області, надав згоду на призначення його до структурного підрозділу незаконного збройного формування «Народної міліції ЛНР» на посаду «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», на якій здійснює загальне керівництво «відділом військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», погодившись брату участь у діяльності незаконно створеного збройного формування т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ, підпорядковуватися ієрархії та дисципліні, правилам поведінки у цьому збройному формуванні.
Постійне місце перебування ОСОБА_5 визначено за адресою: АДРЕСА_1 , де розташовані районні, серед яких і « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та обласний « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у період з вересня 2021 року по теперішній час, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, обіймаючи посаду «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», здійснюючи керівництво зазначеної незаконної установи та використовуючи надані представниками окупаційної влади Російської Федерації владу та повноваження, діючи всупереч Конституції України та нормативно-правових актів України, вчиняє дії, спрямовані на функціонування псевдодержавного утворення «ЛНР», розповсюдження та застосування юридично нікчемних законодавчих та нормативно-правових актів так званої «ЛНР» та примусового виконання встановлених окупаційною адміністрацією Російської Федерації правил поведінки, тобто дії, направлені участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування.
Крім того встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.
Незаконні збройні формування окупаційних адміністрацій «ДНР» і «ЛНР», іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці ЗС РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку указаних терористичних організацій за підтримки та сприяння представників влади РФ під виглядом органів державної влади створили окупаційні адміністрації Російської Федерації, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління указаними територіями на місцевому рівні.
З огляду на викладене, в розумінні положень ст. ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 2 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 03.07.1954, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.
Згідно з ч. 1 ст. 4 даної Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 6 зазначеної Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2-й цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.
Статтею 8 вказаної Конвенції зазначено, особами, які перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.
Згідно зі ст. ст. 27, 29 вказаної Конвенції, особи, які перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу. Сторона конфлікту, під владою якої є особи, які перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.
Відповідно до ст. ст. 31-33 указаної Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей; застосування будь-яких заходів, що можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, які перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, що не викликані потребою лікування особи, яка перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.
Згідно зі ст. 51 указаної Конвенції окупаційна держава не має права примушувати осіб, що перебувають під захистом, служити в її збройних чи допоміжних силах.
Крім того, статтею 147 зазначеної Конвенції визначено, що до серйозних порушень серед іншого належить примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави.
Згідно з преамбулою Додаткового протоколу від 08.06.1977 до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), положення даних конвенцій та цього Протоколу повинні за всіх обставин цілком застосовуватися до всіх осіб, які перебувають під захистом цих документів, без яких-небудь несприятливих відмінностей, що полягають у характері чи походженні збройного конфлікту або у причинах, що висуваються Сторонами в конфлікті чи приписуються їм.
19 лютого 2022 року керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.
Так, указом т.зв. «голови ЛНР» № УГ-98/22 від 19.02.2022 «Об объявлении мобилизации и применении некоторых мер, направленных на обеспечение режима военного положения, введенного на территории Луганской народной республики» оголошено загальну мобілізацію на території «Луганської народної республіки».
Встановлено, що у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з вересня 2021 року бере активну участь у діяльності не передбаченого законом збройного формування «ЛНР», а саме у структурному підрозділі «Народної міліції ЛНР», шляхом зайняття посади «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах», виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , який займає посаду т.зв. «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах»» діючи на підставі «указу» т.зв. «голови ЛНР», виконує т.зв. «наказ» № 22 від 19.02.2022 «Об объявлении мобилизации», відповідно до якого передбачено обов`язкову явку осіб, які перебувають в запасі, при яких є мобілізаційні приписи та осіб, які отримали персональні повістки до т.зв. «відділів військового комісаріату ЛНР» в строки і пункти, вказані у зазначених документах (по місцю перебування на військовому обліку); заборону виїзду за межі районів, міст т.зв. «ЛНР» особам, які не отримали повістки та не мають мобілізаційних приписів; керівникам підприємств та організацій забезпечити вивільнення працівників від виконання посадових обов`язків, з проведенням повного розрахунку та забезпечити їх явку до військкоматів; обов`язок керівників організацій незалежно від форм власності, громадянам власникам транспортних засобів доставити справну автомобільну, будівельну, вантажопідйомну та іншу техніку в строки і пункти згідно з нарядами т.зв. «військового комісаріату ЛНР» тощо.
На виконання вказаного наказу, починаючи з 19.02.2022 ОСОБА_5 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, приймає участь в організації та проведенні загальної примусової мобілізації чоловіків віком від 18 до 55 років на тимчасово окупованій території Луганської області, які в подальшому, без відповідної бойової підготовки направляються для ведення бойових дій у складі регулярних військ ЗС РФ, в якості «добровольців» проти України.
24 лютого 2022 року на виконання наказу президента Російської Федерації ОСОБА_6 , а також інших невстановлених на цей час досудовим розслідуванням представників влади РФ, військовослужбовці ЗС РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
До участі у військовій агресії РФ проти України керівництво окупаційної адміністрації РФ задіяло створені на тимчасово окупованій території Луганської області не передбачені законом збройні формування.
Таким чином, ОСОБА_5 в період часу з вересня 2021 року по теперішній час, перебуваючи на посаді «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах» т.зв. « ІНФОРМАЦІЯ_5 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи, що громадяни України цивільні особи, які проживають на тимчасово окупованій території Луганської області знаходяться під захистом міжнародного гуманітарного права, діючи умисно, з особистих ідеологічних мотивів, у порушення вимог статей 3, 68 Конституції України, статей 4, 8, 51, 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, за попередньою змовою групою осіб, маючи злочинний умисел, спрямований на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, примушує осіб, які проживають на тимчасово окупованій території Луганської області під владою представників т.зв. «ЛНР» окупаційної адміністрації РФ, громадянами яких вони не є, служити в т.зв. «Народній міліції ЛНР», а також систематично віддає накази невстановленим досудовим розслідуванням підлеглим йому працівникам «відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах» щодо здійснення постановки осіб на військовий облік, проведенні військових зборів, зарахування осіб до т.зв. «резерву Народної міліції ЛНР», проведення загальної мобілізації та території т.зв. «ЛНР», та примусового проходження військової служби громадян України в рядах т.зв. «ЛНР», що у свою чергу є порушення норм міжнародного гуманітарного права, а також конституційних прав та свобод громадян України.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказів про вчинення таких дій, за попередньою змовою групою осіб.
За сукупністю ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом огляду інтернет ресурсу від 20.05.2022, в ході якого виявлено виступ ОСОБА_5 в якості «начальника відділу військового комісаріату ЛНР по Артемівському та Кам`янобродському районах» т.зв. «військового комісаріату ЛНР» та інформації щодо незаконної мобілізації чоловіків, які проживають на тимчасово окупованій території Луганської області до лав т.зв. «Народної міліції ЛНР»;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який розповів про обставини його незаконної мобілізації;
- протоколом пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_8 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який розповів про обставини незаконної мобілізації на території т.зв. «ЛНР»;
- протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ;
- висновком портретної експертизи № 120 від 28.08.2022.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, а також в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказів про вчинення таких дій, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
Щодо належного повідомлення про підозру.
Жодного разу у призначений час громадянин ОСОБА_5 у визначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.
Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.
Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 30.08.2022, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.
Щодо розшуку.
Щодо ризиків.
Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:
- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється;
- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень;
- неприбуття на виклик до слідчого три рази у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;
- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всіх територіальних громад та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, де продовжує свою протиправну діяльність, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).
Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, які викривають злочинну діяльність ОСОБА_5 , свідчить те, що останній разом з потерпілими та свідками проживає та тимчасово окупованій території Луганської області та може здійснювати тиск та схиляти свідків та потерпілих як особисто, так і через інших осіб до дачі неправдивих показань, шляхом погроз, умовлянь, відання злочинних наказів, тощо, тим саме перешкоджати встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.
Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:
- тимчасова окупація території України, а саме території м. Луганськ та інших населених пунктів Луганської області, де ОСОБА_5 здійснює протиправну діяльність, що дає йому можливість продовжувати здійснювати злочинну діяльність;
- поведінка підозрюваного ОСОБА_5 , який своїми діями підтримує окупаційну політику РФ, щодо територій незалежної України.
Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 28 серпня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26 серпня 2022 року № 193) всі територіальні громади Луганського району Луганської області є тимчасово окупованою територією України.
Той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними доказами, зібраними під час досудового розслідування.
Висновки.
Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Щодо застави.
Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які входять до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.
Інші питання.
Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.
Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Клопотання - задовольнити.
Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1