В И Р О К

Іменем України

13.02.2023 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 ,

-ОСОБА_3 ,

-ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 15 грудня 2012 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, працюючого водієм ТОВ МВВФ «Енергетик» у м. Монастирище Уманського району Черкаської області, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України;

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_6 ,

- ОСОБА_7 ,

- ОСОБА_8 ,

- ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисники - адвокати - ОСОБА_10 ,

- ОСОБА_11 ,

- ОСОБА_12 ,

потерпілий - ОСОБА_13 ,

представник потерпілого- адвокат - ОСОБА_14 ,

представник цивільного відповідача - ОСОБА_15

В С Т А Н О В И В:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 14 вересня 2008 року прийнятий на посаду водія ТОВ МВВФ «Енергетик» у м. Монастирище Уманського району Черкаської області та ознайомлений з посадовою інструкцією водія від 14 вересня 2008 року і відповідно до положень п.16 - несе повну матеріальну відповідальність за вантаж до повної передачі його замовнику, п.17 контролює приймання і відвантаження матеріалів та обладнання відповідно до товарної накладної.

Так, він обвинувачується в тому, що 08 лютого 2012 року близько 15 год 00 хв, перебуваючи на посаді водія ТОВ МВВФ «Енергетик» в м. Монастирище Уманського району Черкаської області, керуючи автомобілем VOLVO, д.н.з. НОМЕР_1 , в агрегаті з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , отримав за товарно-транспортною накладною М №М-1 940151 від 08.02.2012р. у ФОП « ОСОБА_16 » два парових котли МЗК-7АГ-2 та автоматики до казана №2868 для автоматичного керування тепловими пристроями, загальна ринкова вартість яких станом на 08.02.2012р. згідно висновку судової товарознавчої експертизи №33/20 від 13.03.2020р. становить 373666 грн. 67 коп., які на праві приватної власності належали ОСОБА_13 , та які ОСОБА_5 зобов?язаний був доставити вантажоодержувачу ФОП « ОСОБА_13 »в м. Монастирище Уманського району Черкаської області.

ОСОБА_5 , всупереч покладених на нього посадових обов`язків, порушуючи пункти 16 та 17 Розділу ІІ «Посадової інструкції водія», затвердженої наказом №78 від 14.09.2008р., маючи умисел на заволодіння чужим майном, яке було йому ввірене, передав у м. Христинівка Черкаської області незнайомим особам два парових котли МЗК-7АГ-2 та автоматики до казана №2868 для автоматичного керування тепловими пристроями, які належали на праві приватної власності ОСОБА_13 , чим здійснив розтрату ввіреного йому майна.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, тобто, привласнення та розтрата чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні в особливо великих розмірах.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, і цивільний позов не визнав, суду показав, що він не вважає себе винуватим. Станом на 08.02.2012р. він працював водієм-експедитором на фірмі, яка виготовляє котли в м.Монастирище, і керувався посадовою інструкцією водія, виконував завдання свого керівника. Він виконував завдання, доставляв в район м.Кремінна котельне обладнання, яке замовили у підприємства. Перед виїздом завгар підприємства йому сказав, що він переходить в розпорядження ОСОБА_17 , який працював на тому ж підприємстві, що й ОСОБА_5 . Так як обвинувачений мав повертатися назад не завантаженим, останній його попросив забрати котли з м.Красний Луч, які той придбав собі у власність. Йому зателефонували, завели на територію заводу, завантажили кранами котли, дали документи і він поїхав. Згідно товарно-транспортної накладної пунктом призначення було м. Монастирище. Їхав він довго. До нього телефонував ОСОБА_17 і давав вказівки як везти і куди їхати. Він доїхав до вказаного останнім місця у м. Христинівка. Там знаходилися вантажний автомобіль, кран і незнайомі йому люди. Потім відвантажили котли, дали товарно-транспортну накладну, яку обвинувачений на наступний день віддав ОСОБА_17 . Документів обвинуваченому на руки не давали і сказали нічим не цікавитися.

Відповідно до обвинувачення, причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, органом досудового розслідування та державного обвинувачення обґрунтовується наступними доказами:

-показаннями допитаного у судовому засідання потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що в січні 2012 року до нього підійшов ОСОБА_18 і попросив позичити йому гроші в сумі 60000 грн. Потерпілий запитав у нього, нащо йому гроші, на що той сказав, що хоче придбати два парових котли і автоматику. ОСОБА_13 йому відмовив, так як ОСОБА_18 хотів позичити кошти готівкою і до цього в потерпілого з ним вже був випадок, коли він позичав гроші, а ОСОБА_18 їх не віддав. ОСОБА_13 йому запропонував особисто здійснити оплату за котли та забрати їх. Той нічого не відповів. Пройшов тиждень. ОСОБА_18 підійшов до потерпілого і запропонував йому, щоб потерпілий сплатив йому 20000 грн за те, що він ( ОСОБА_18 ) знайшов котли, а тоді може здійснювати оплату за котли і викупляти їх собі. ОСОБА_18 дав номер телефону фірми, на якій знаходяться котли. Потерпілий зателефонував до ОСОБА_19 , розпитав про стан котлів. ОСОБА_19 все розповів про котли і сказав, що у ОСОБА_18 є платіжне доручення, можете перераховувати кошти і забирати котли. Через два дні ОСОБА_18 приніс в магазин потерпілого рахунок-фактуру з реквізитами для перерахунку коштів за котли. ОСОБА_13 в магазині не було, тому ОСОБА_18 віддав документи у файлі продавцям, які потім передали йому. Потерпілий забрав ці документи і 06.02.2012р. через банк «Аваль» перерахував за котли гроші в сумі 36100 грн. і почав шукати перевізника, щоб перевезти ці котли. Йому зателефонував ОСОБА_18 і сказав: «Якщо хочеш, то їде з ТОВ МВВФ «Енергетик» машина в сторону м. Луганськ, везе котли, проплатиш в одну сторону і він привезе тобі котли». Потерпілий погодився. 06 числа до нього під`їхав ОСОБА_17 і попросив дати йому доручення на перевезення даних котлів і проплату, при цьому надав договір перевезення, який потерпілий підписав і поставив свою печать як підприємця. Так як договір був складений з ТОВ МВВФ «Енергетик», то ОСОБА_17 сказав, що договір забере з собою, на фірмі власник підпише його, поставить печать і другий екземпляр він привезе назад в магазин. ОСОБА_17 забрав з собою договір і поїхав сам по котли, але договір назад не привіз. Потерпілий 08 лютого зателефонував в м.Красний Луч до ОСОБА_19 (комерційного директора - начальника постачання), він сказав, що котли відвантажили і він дав товарно-транспортну накладну і всі документи, які потрібні для котлів (паспорта), ОСОБА_5 . Потерпілий почекав, але восьмого числа котли не привезли. 09 лютого 2012 р. він зателефонував до ОСОБА_18 і запитав: «Де котли?». Той відповів: «Дзвони до ОСОБА_17 ». Потерпілий зателефонував до ОСОБА_17 і запитав: «Де котли?», на що останній йому відповів, що це його котли, він купив їх у ОСОБА_18 . Потерпілий сказав: «Як купив у ОСОБА_18 , ти що не бачив, що по документах власник цих котлів я?». На цьому все це і закінчилися. Як пізніше з`ясувалося, котли вони продали по дорозі і потерпілому нічого не повернули - ні гроші, ні котли. Документи на котли йому так ніхто і не відправив, вони їх забрали собі. Тоді вже поліція витребовувала їх з Луганська і передала йому копії всіх документів. Із ОСОБА_5 він про доставку котлів не розмовляв, а мав справу з ОСОБА_17 . Доручення на перевезення котлів потерпілий надавав ОСОБА_17 , а не ОСОБА_5 . Власником котлів ОСОБА_13 став з того моменту, як проплатив за них гроші через банк. Момент передачі ОСОБА_5 котлів відбувся 08 лютого на підставі доручення, яке останньому дав ОСОБА_17 , і квитанції. ОСОБА_5 розписався за отримання котлів. Котли ОСОБА_5 отримував не по дорученню, а по квитанції про оплату потерпілим за котли. Потерпілий зідзвонився з ОСОБА_19 і той йому сказав, щоб потерпілий передав квитанцію про оплату і йому видадуть котли. Потерпілий особисто телефонував ОСОБА_19 , оскільки він у бланку доручення припустився помилки, він заповнив друге, але воно також було трішки не так виписане, а ОСОБА_17 спішив. Іншого бланку доручення не було, тому воно так і залишилося. Безпосередньо із заводом в Красному Лучі потерпілий договору на перевезення котлів не укладав. Довіреність була складена невірно, тобто, потерпілий помилково виписав її на своє ім?я, вказавши замість ОСОБА_17 себе. Наданий ОСОБА_18 договір на перевезення котлів був без підпису і без печаті керівника ТОВ МВВФ «Енергетик». Потерпілому відомо, що договір на перевезення котлів мав підписати власник ТОВ МВВФ «Енергетик» ОСОБА_20 . Особу, уповноважену на підписання зазначеного договору і вказану в ньому, потерпілий не пам?ятає.

-показаннями допитаного у судовому засіданні 01.10.2018р. свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що в нього є товариш ОСОБА_21 , який запропонував йому купити котли. Сказав: «Давай купимо, якщо у мене буде можливість комусь їх перепродати, то я поділюся з тобою заробітком». ОСОБА_18 поїхав з ним в Луганську область подивитися ці котли. ОСОБА_21 перед цим домовився там з директором, щоб подивитися. Потім свідок приїхав до ОСОБА_17 і запропонував йому купити ці котли. Він давно знає ОСОБА_17 і знає, що він довгий час займається котельним обладнанням. ОСОБА_17 погодився і вони з ним домовилися про вартість котлів. Вирішили перерахувати гроші, але потім ОСОБА_17 сказав, що поки він сам не побачить ці котли, він їх купувати не буде. Вони домовилися, що залишать гроші, тільки так він на котли подивиться і потім він зателефонує і скаже, чи вони йому підходять. Потім він зустрівся з ОСОБА_21 біля бару ОСОБА_13 , заїхали до нього, віддали йому 40000 грн., щоб той перерахував гроші. ОСОБА_21 зателефонував директору підприємства і свідку на факс додому прийшла платіжка з реквізитами куди потрібно було перерахувати кошти. Це платіжне доручення ОСОБА_18 разом із ОСОБА_17 віддали ОСОБА_13 . Потім він пив каву, а ОСОБА_17 із ОСОБА_13 про щось переговорили, свідок в розмову не вникав. ОСОБА_17 потім поїхав. На другий день останній зателефонував і сказав, що можна відправляти гроші. ОСОБА_18 передзвонив ОСОБА_13 і той відправив гроші на рахунок підприємства. ОСОБА_17 потім приїхав і розрахувався зі свідком і ОСОБА_21 , а саме заплатив 20000 грн. ОСОБА_21 це той, хто здав «точку», де можна придбати котли. Всі купюри були по 500 грн. Того дня, як вони з ОСОБА_17 навідалися до ОСОБА_13 , вони запакували всі гроші, принесли їх в целофановому пакеті, підійшли до ОСОБА_13 , який знаходився в себе в магазині, в нього з правої сторони знаходився стіл і поклали гроші йому на стіл. У магазині були ще дві продавчині. Він звернувся до свого знайомого ОСОБА_13 , щоб той перерахував гроші на підприємство на підставі отриманої ним на факс платіжки, оскільки ніколи не мав з ним діла, а ОСОБА_13 підприємець і знав як правильно перерахувати гроші. Чи давав ОСОБА_17 ОСОБА_13 якісь гроші за цю послугу ОСОБА_18 не знає. Він бачив, що ОСОБА_17 і ОСОБА_13 листали якісь документи, але свідок не вникав туди. Будь-яких коштів на купівлю котлів свідок від ОСОБА_13 не отримував. В подальшому доля котлів свідку невідома. Дивитися на котли ОСОБА_17 і ОСОБА_21 возив таксист на прізвище ОСОБА_22 , якому вони заплатили, щоб той їх завіз. Вже коли котли були відвантажені в м.Красний Луч, ОСОБА_18 телефонував ОСОБА_5 і уточнював, чи їде він і чи скоро він приїде, так як перестраховувався, щоб його не «кинули». Номер телефону свідку дав ОСОБА_17 . Чи знав про це все ОСОБА_5 - свідок не знає, тому що вирішував всі питання стосовно котлів з ОСОБА_17 , а ОСОБА_21 вирішував всі питання з директором підприємства. Гроші в сумі 40000 грн. належали ОСОБА_17 і він особисто їх давав. Свідок не знає, чи ОСОБА_17 на той час працював і чи працює на даний час. Від чийого імені ОСОБА_13 перераховував кошти, свідок також не знає, він тільки зателефонував до ОСОБА_13 , щоб той перерахував гроші і все.;

-показаннями допитаного у судовому засіданні 01.10.2018 р. свідка ОСОБА_17 , який показав, що працює директором котельно-механічного заводу більше двадцяти років. ОСОБА_5 працює водієм на цьому заводі. Тоді, коли свідок працював у ТОВ МВВФ «Енергетик», будучи на першопочатковому етапі начальником цеха, а потім начальником дільниці смт. Цибулів (дільниця №2 ТОВ МВВФ «Енергетик»), ОСОБА_5 був там водієм. 06 лютого 2012 р. до ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_18 і запропонував йому котли МЗК-7АГ-2 в кількості два штуки приблизно кінця 80-х, початку 90- років випуску. На той момент котли знаходилися в Луганській області в м. Красний Луч на цегельному заводі. Цимбал В.В. поцікавився ціною. ОСОБА_18 відповів, що вартість котлів близько 70000 грн. Сторгувалися вони на 60000 грн. Виходячи з того всього, що свідок на той момент працював начальником дільниці №2 ТОВ МВВФ «Енергетик», підприємство виготовляло транспортабельні котельні установки і котельне обладнання, в тому числі допоміжне. Він знав, що з його підприємства їде котельня і везти її мав безпосередньо ОСОБА_5 у м. Лисичанськ. Цимбал В.В. підійшов до власника цього автомобіля ОСОБА_23 , який є безпосереднім співвласником ТОВ МВВФ «Енергетик», і спитався дозволу, чи можна перевезти котли на його автомобілі з м. Красний Луч у м. Монастирище. Останній погодився і дав вказівка завгару, а завгар у його присутності сказав ОСОБА_5 , щоб перевіз з м. Красний Луч в м. Монастирище котли, на що той погодився. Після цього він зателефонував до ОСОБА_18 і запитав: «Саша, ну що там стосовно котлів, за шістдесят тисяч домовилися?». Той відповів, що домовилися, але сказав, що 40000 грн. потрібно відразу, тому гроші потрібно перерахувати. У ОСОБА_17 було 40000 грн. Він зустрівся зі ОСОБА_18 безпосередньо у м. Монастирище. ОСОБА_18 перерахував прямо в машині ОСОБА_17 гроші. При цьому ОСОБА_17 ОСОБА_18 сказав, що їде на завод дивиться на котли, і якщо щось не так, то він ( ОСОБА_18 ) йому повертає 40000 грн. і транспортні витрати за дорогу туди і назад (приблизно 1800 грн.). Свідок запитав у ОСОБА_18 , чи він знайшов, хто буде перераховувати гроші, на що той відповів, що в нього є його знайомий «кореш», з яким він разом співпрацює. ОСОБА_18 привів свідка до ОСОБА_13 в магазин. Вони приїхали машиною, пакет з грошима ОСОБА_18 держав в руках. Він разом з ОСОБА_18 зайшли в магазин, де були присутні два продавці і ОСОБА_13 . ОСОБА_18 поклав гроші на стіл і сказав, вказавши на ОСОБА_17 : «Ось Вадим, який буде забирати котли.». Це все бачили продавці, які знаходилися навпроти стола ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_13 запитав: «Що треба для того, щоб ти забрав там котли?». ОСОБА_18 ОСОБА_13 показав на факсовому папері рахунок на 36000 грн. ОСОБА_17 ОСОБА_13 сказав, що потрібні його ксерокопії паспорта, коду, свідоцтв, що він являвся підприємцем, і доручення. ОСОБА_13 відразу всі вказані документи віддав свідку і виписав доручення, на підставі якого виписується товарно-транспортна накладна. Після цього ОСОБА_17 заїхав тільки ненадовго додому за речами і сам поїхав своєю машиною прямо на завод в м.Красний Луч. На наступний день близько 10-11 год. ранку ОСОБА_5 тільки виїжджав з м. Цибулів і їхав на завод два дні. Свідок приїхав у м. Красний Луч, ОСОБА_18 по телефону зорієнтував його, де знаходиться цегельний завод. ОСОБА_17 зателефонував до директора заводу ОСОБА_16 і повідомив, що він вже на місці. Директор дав вказівку на прохідну, щоб свідка запустили автомобілем на територію заводу. На прохідній записали номер його автомобіля, перевірили паспортні дані і запустили на територію підприємства. ОСОБА_17 заїхав на територію заводу прямо до їхньої контори. ОСОБА_16 вийшов, його зустрів, запитавши, чи він від ОСОБА_24 дивитися котли. Вони пішли на тимчасовий брезентовий склад. Прийшов завскладом і показав котли: сірий і жовтий. ОСОБА_17 подивився котли, стан їх його влаштовував. Він пішов до машини, по дорозі зустрів директора, сів з ним у машину, зателефонував до ОСОБА_18 і сказав, що котли нормальні і щоб той перераховував гроші. ОСОБА_18 сказав, що все зрозумів і зарай піде до ОСОБА_13 , щоб той перерахував гроші. В той же день гроші були перераховані. ОСОБА_17 відразу дістав доручення, яке дав ОСОБА_13 і сказав до ОСОБА_16 : «Ось тобі доручення, номер машини, номер водія і на цю машину загрузиш котли». Через два дні на третій до нього зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що він вже стоїть перед прохідною. ОСОБА_17 подзвонив до ОСОБА_16 і сказав, що машина вже стоїть перед прохідною і він може запускати машину і завантажувати котли. Приблизно через три години до ОСОБА_17 зателефонував ОСОБА_5 і сказав, що котли вже завантажили та запитав куди йому їхати. ОСОБА_17 сказав їхати в м. Монастирище. ОСОБА_17 відразу зайшов в інтернет і почав шукати покупців на котли. Йому відразу в інтернеті «викинуло» інформацію про можливих покупців. Він до них по черзі почав телефонувати. На наступний день ввечері, вже після 17 години, до нього подзвонив чоловік і запитав: «Ти Вадим, везеш котли і які?». ОСОБА_17 сказав, що їх ціна 70000 грн. Той чоловік сказав: «Дорого, скинь щось». Свідок погодився на 65000 грн. Приблизно через годину до нього приїхали хлопці на Ауді- 80 темного кольору, якого саме не пам?ятає. Він вийшов, вони ще раз запитали: «Які котли?» і сказали, що якщо щось не так, то він їх забере назад. ОСОБА_17 погодився. Хлопці відрахували ОСОБА_17 65000 грн., він зайшов до хати, перерахував гроші, все було нормально. Вийшов з хати, сказав хлопцям, що все нормально, подзвонив до ОСОБА_5 і запитав, де він їде. Той відповів, що проїхав Новоархангельський район Кіровоградської області. ОСОБА_17 , не вимичаючи телефон, запитав у хлопців, що робити далі. Вони сказали, що нехай зупиняється у м. Христинівка біля автостанції, його буде чекати машина-кран, яка перевантажить котли. Він дав вказівку ОСОБА_5 їхати у Христинівку. Вранці ОСОБА_17 приїхав на роботу приблизно на початку восьмої години, машина ОСОБА_5 вже стояла пуста і він відпочивав. Після цього свідок зустрівся з ОСОБА_18 і віддав йому ще 20000 грн., які обіцяв віддати йому, коли продасть котли. Потім через декілька днів ОСОБА_18 сказав, що ОСОБА_13 написав на нього заяву до поліції про те, що ОСОБА_18 в нього вкрав котли. ОСОБА_17 йому сказав: «Саня, це не мої проблеми, ти мені котли продав, я тобі гроші віддав, питань немає?». Через декілька днів до нього прийшов ОСОБА_13 і сказав: «Де ти дів мої котли?». Він сказав, що купив котли у ОСОБА_18 за 60000 грн. ОСОБА_13 сказав, що він теж перерахував гроші за ці котли. У ОСОБА_17 є розписка від ОСОБА_18 і в матеріалах справи теж, в якій він написав, що отримав від ОСОБА_17 гроші в сумі 60000 грн. для купівлі котлів МЗК-7АГ-2 в кількості два штуки. ОСОБА_5 тільки отримав вказівку куди доставити котли, більше ніякої інформації стосовно взаємовідносин між ним і ОСОБА_18 з приводу котлів він не знав, тому що він не був при цьому присутній. Ніякі договори перевезення між власником котлівТОВ МВВФ «Енергетик» і ОСОБА_13 не укладалися. Єдиний договір, який укладався, це договір між ОСОБА_17 та власником котлівТОВ МВВФ «Енергетик» в усній формі;

- показаннями допитаної у судовому засіданні 01.10.2018р. свідка ОСОБА_25 , яка пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_5 вона не знає і до цього часу бачила його один раз в суді. З потерпілим ОСОБА_13 були робочі стосунки, вона в нього працювала продавцем у магазині. В перших числах лютого місяця 2012 року в кафе зайшов ОСОБА_13 із ОСОБА_17 і вони сіли за стіл, оформляли доручення на якісь котли. Вони спочатку щось писали, а потім, коли ОСОБА_13 зіпсував свій бланк доручення, ОСОБА_17 пішов і приніс свій бланк доручення. ОСОБА_17 до того не знала і ніколи не бачила. Взагалі бачила його близько трьох разів. На рахунок того, що вони приносили якісь пакети, то такого в її присутності не було. В кафе була вона, ОСОБА_13 і ОСОБА_17 і більше нікого не було. ОСОБА_18 свідок знає. В цей день ОСОБА_18 в кафе не заходив. Приходив в інший день, приблизно за місяць до того, в обідню перерву, коли вона з іншим продавцем ОСОБА_26 сіли обідати. Він запитав, де ОСОБА_13 , вона відповіла, що поїхав додому на обід. ОСОБА_18 поклав на підвіконня прозорий файл і сказав передати ОСОБА_13 , після чого пішов. У файлі знаходився звичайний чистий папір, близько 10 листків. Зверху візуально було видно, що листки були чисті, незаповнені. Вони той файл не зачіпали. Через хвилин двадцять прийшов ОСОБА_13 і забрав цей файл. Вона бачила доручення і так як приміщення магазину мале, вона все чула. ОСОБА_21 вона теж знає, він час від часу заходив в магазин. У той час, коли приходили ОСОБА_18 і ОСОБА_17 , він не заходив. ОСОБА_27 була присутня тільки тоді, коли приходив ОСОБА_18 і приносив файл;

- показаннями допитаного у судовому засіданні 15.08.2019р. свідка ОСОБА_21 , який суду пояснив, що йому відомо, що котли мали купити і він мав отримати за це 10000 грн. З ОСОБА_17 він знайомий. Де взяв гроші ОСОБА_17 на купівлю котлів - йому невідомо, відомо лише, що на купівлю котлів гроші давав ОСОБА_17 . Зі слів ОСОБА_18 йому стало відомо, що з ним за котли розрахувався ОСОБА_17 , а ОСОБА_18 вже розрахувався з ОСОБА_21 в сумі десять тисяч. Роль ОСОБА_21 полягала в тому, щоб він знайшов ці котли в інтернеті, їх стартова ціна була по 100000 грн. Майже на протязі року він спілкувався з власником цих котлів, щоб той зменшив ціну. Зійшлися вони на ціні купівлі по 20000 грн. За це він мав отримати 10000 грн. ОСОБА_18 сказав, що гроші той отримає, коли котли будуть на місці. Котли мали приїхати з м. Красний Луч у м. Монастирище. Дивитися на котли ОСОБА_21 їздив разом з ОСОБА_18 , так як він більше в цьому розуміється, щоб перевірити, що ці котли робочі. ОСОБА_21 знав, що котли повинен був купувати і забирати із заводу ОСОБА_17 . Йому відомо, що платіжка для розрахунку за котли прийшла на телефон ОСОБА_18 . Зі слів ОСОБА_18 , гроші за котли останній віддав ОСОБА_13 , який перерахував їх продавцю котлів. Яким чином мали перевозитися котли, свідка не цікавило. Розрахувалися з ним на протязі місяця, точно він не пам?ятає коли саме. Гроші за котли потрібно було заплатити тільки шляхом безготівкового перерахунку через особу, яка є підприємцем. Платіжку він бачив, оскільки вона прийшла на телефон ОСОБА_18 у його присутності, але не роздивлявся, хто був зазначений власником і покупцем. Безпосередньо до ОСОБА_13 він сам не хотів звертатися, так як винен був йому гроші;

- показаннями допитаного у судовому засіданні 08.10.2021р. експерта ОСОБА_28 , який пояснив, що у висновку товарознавчої експертизи, яку він проводив на підставі постанови слідчого, визначена середня ринкова вартість нових котлів, які могли бути продані на конкурентному ринку за умови вчасної угоди з використанням чотирьох критеріїв: дефіцитності, побуту, технічного стану і ще одного, який він вже не пам?ятає. Не завжди об?єкт оцінки може бути проданий за ту ціну, яка виставлена для продажу. Тобто, є таке поняття як «торг», але він має бути в розумних межах. На даний час якоїсь твердої продажної ціни не має. Наданих матеріалів для проведення оцінки котлів йому було надано не зовсім достатньо і він здійснював оцінку на підставі наданої йому інформації. На момент проведення оцінки він мав право проводити оцінку, а вже пізніше ввели нові умови, згідно яких оцінку вже повинен був проводити судовий експерт. Основними факторами для оцінки котлів є рік випуску, марка і модель. Експерт вважає, що його висновок на момент проведення оцінки відповідає всім вимогам.

- показаннями допитаного у судовому засіданні 08.10.2021р. експерта ОСОБА_29 , який пояснив, що повністю підтримує висновок товарознавчої експертизи, який він склав за зверненням сторони потерпілого.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, стороною обвинувачення також надані наступні письмові докази, безпосередньо досліджені судом, а саме:

-постанова про призначення експертизи від 26.04.2013р. (Т.1, а.к.п. 154);

-висновок судової товарознавчої експертизи парових котлів низького тиску МЗК-7АГ-2 та комплекту засобів моделі Альфа-М для автоматичного керування тепловими пристроями від 2013 року, згідно якого вартсіть двох нових парових котлів опалення МЗК-7 АГ-2 та нового комплекту засобів моделі Альфа-М для автоматичного керування тепловими пристроями, на дату оцінки 08.02.2012 року становить 201210 грн (Т.1, а.к.п. 155-172);

-посадові інструкції начальника цеху (ділянки) (Т.1, а.к.п. 173-175, 178-180);

-посадова інструкція водія (Т.1, а.к.п. 176-177);

-наказ про припинення трудового договору (контракту) від 27.06.2013р. з ОСОБА_17 (Т.1, а.к.п.181);

-клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів від 04.09.2013р. (Т.1, а.к.п. 182);

-ухвала про тимчасовий доступ до речей і документів від 06.09.2013р. (Т.1, а.к.п. 183);

-протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.10.2013р. (Т.1, а.к.п. 186-189);

-видаткова накладна № М-55 від 08.02.2014р. на ім?я ОСОБА_5 (Т.1, а.к.п.190);

-товарно-транспортна накладна серії М від 08.02.2012р. на ім?я ОСОБА_5 (Т.1, а.к.п.191);

-протокол огляду речових доказів від 02.12.2013р. (Т.1, а.к.п.193-194);

-постанова про визнання та приєднання до справи речових доказів (Т.1, а.к.п.195-196);

-довіреність серії ААВ №523626 від 03.02.2012р., видана на ім?я ОСОБА_13 (Т.1, а.к.п.197);

-платіжне доручення №1 від 06.02.2012р. від імені ОСОБА_13 (Т.1, а.к.п.198);

-рахунок-фактура №М2 від 06.02.2012р.(Т.1, а.к.п.199);

-квитанція від 06.02.2012р. від імені ОСОБА_13 (Т.1, а.к.п.200);

-виписка по рахунку ОСОБА_13 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за період з 11.01.2012 по 26.06.2012 (Т.1, а.к.п.202-204);

-довідка №186 від 12.10.2017р. (Т.1, а.к.п.231); (Т.2, а.к.п.243-250);

-висновок експерта №33/20 від 13.03.2020р. за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість двох парових котлів МЗК-7 АГ2 (2868) та МЗК-7 АГ2 до казана №2868 щодо автоматичного керування тепловими пристроями, 1989 року випуску, які не були в експлуатації, станом на 08.02.2012 року, становить 373666 грн 67 копійок (Т.2, а.к.п.243-251);

-відповіді ФОП ОСОБА_16 від 03.10.2017 року та 28.12.2017 року (Т.4, а.к.п. 17, 19) на адвокатські запити представника потерпілого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_14 від 26.09.2017 року та 13.12.2017 року (Т.4, а.к.п.16,18), які містять інформацію про реалізацію ПП ОСОБА_16 у лютому 2012 року двох парових котлів моделі МЗК-7 АГ-2 (№2868) та МЗК -7 АГ-2, а також автоматику до казана №2868, покупцем яких був ОСОБА_13 ; відомості про котли та їх стан; рік випуску; рік їх придбання підприємством.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності надані сторонами докази, перевіривши їх на предмет належності та допустимості, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, вважає, що у ході судовому розгляду не знайшло свого підтвердження обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 ст.191 КК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, з метою застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення (повідомлення про підозру) не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Мінеллі проти Швейцарії» (Minelli v. Switzerland) від 25 березня 1983 року зробив висновок, що принцип невинуватості є одним із елементів справедливого судового процесу у кримінальних справах у розумінні пункту 1 ст. 6 Конвенції.

На думку Суду, пункт 2 статті 6 Конвенції «вимагає …, inter allia, аби судді, виконуючи свої завдання, не ставились до них із переконанням, що підсудний учинив інкримінований йому злочин, тягар доказування лежить на обвинуваченні, а кожний сумнів має тлумачитись на користь підсудного» (рішення у справі Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain) від 06 грудня 1988 року).

Згідно ч.2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Жоден із досліджених в суді доказів, наданих стороною обвинувачення, як окремо, так і в своїй сукупності не вказує на те, що ОСОБА_5 привласнив та розтратив чуже майно, яке було ввірене йому чи перебувало у його віданні у особливо великих розмірах. При цьому, надані стороною обвинувачення докази не доводять поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_5 прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети, тобто, не доведено наявності суб`єктивної сторони складу злочину.

Обов`язковими ознаками привласнення та розтрати майна є корисливий мотив спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував фактичні обставини отримання ним для транспортування 08.02.2012 р. двох котлів та автоматики до них. Водночас, стверджував, що котли він перевозив на прохання ОСОБА_17 , який його запевнив, що котли придбав він особисто, і вказівки, що робити з ними, давав йому саме останній. Про наявність певних домовленостей між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 йому не було відомо. Такі показання ОСОБА_5 підтвердили і свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

При цьому письмові докази, які надані стороною обвинувачення та досліджені безпосередньо судом, підтверджують лише обставини отримання ОСОБА_5 від ФОП ОСОБА_16 двох котлів та автоматики до них, їх походження та ринкову вартість станом на 08.02.2012 року. Доказів того, що між потерпілим ОСОБА_13 та ТОВ МВВФ «Енергетик» укладався договір про надання послуг доставки котлів, стороною обвинувачення суду не надано.

Кпім того, суд звертає увагу на те, що не може відповідати за привласнення, розтрату особа, яка мала лише право доступу до майна за родом своєї діяльності (охоронець, прибиральниця, водій та ін.).

Суд ще раз наголошує, що КПК України зобов`язує не доводити невинуватість у вчиненні злочину, а навпаки доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Даючи правову оцінку встановленим по кримінальному провадженню обставинам, суд приходить до висновку, що доводи обвинувачення не знайшли свого об`єктивного підтвердження, наведені стороною обвинувачення доводи ґрунтуються на припущеннях, приймаючи до уваги вимоги ст.62 Конституції України, суд вважає, що доказів обвинувачення про вчинення ОСОБА_5 злочину не надано, а усі сумніви стосовно доказування вини трактуються на користь обвинуваченого. Інших доказів, які б були прийнятними поза розумним сумнівом, суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.

Прокурор, приймаючи участь у судовому засіданні, після дослідження всіх доказів по справі перед оголошенням початку судових дебатів не скористався своїми правами, передбаченими ст. 340 КПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.373 КПК України у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального праворушення, не встановлено достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, ухвалюється виправдувальний вирок.

З урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, враховуючи, що можливості для збору додаткових доказів вичерпано, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено і судом не здобуто жодних переконливих доказів, що отримані законним шляхом, вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, тому вважає, що ОСОБА_5 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю у його діях складу кримінального правопорушення з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.373 КПК України.

Згідно ч.3 ст.129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутнісю в його діях складу кримінального правопорушення суд залишає цивільний позов без розгляду. З огляду на вказану норму КПК цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення шкоди завданої внаслідок злочину - підлягає залишенню без розгляду.

Речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати на залучення експертів слід вважати понесеними за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.368-370, 373-374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднести на рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_13 про стягнення шкоди завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_30