ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/1373/22 (1-кс/635/392/22) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/3/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000674 від 01.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2022 року у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 відмовлено.

Цією ж ухвалою продовжено стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 38 днів до 03 лютого 2023 року включно.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 . Задовольнити клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу та змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання строком до 03.02.2023 включно, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилавсся на необґрунтованість повідомлення про підозру та непричетність підозрюваного ОСОБА_8 до вчинених кримінальних правопорушень, а також на відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважає, що стосовно підозрюваного може бути змінений запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

В судове засідання апеляційного суду прокурора, який, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, бувналежним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився. Причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників, які підтримали вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП №3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000674 від 01.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України.

03.09.2022 ОСОБА_8 затримано, в порядку ст.208 КПК України, якому в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Полтавського районного суду Полтавської області від 06.09.2022 підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком до 03.10.2022, який в подальшому продовжено ухвалою від 31.10.2022 до 30.12.2022.

Постановою керівника Харківської окружної прокуратури ОСОБА_11 від 27.10.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до 3-х місяців, тобто до 03.12.2022.

18.11.2022 ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2022 продовжено строк досудового розслідування після повідомлення про підозру до п`яти місяців, до 03.02.2023.

Слідчий СВ відділу поліції №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Харківського районного суду Харківської області з клопотанням, яке погоджене з заступником керівника Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , в межах строку досудового слідства до 03.02.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. ч.4 ст.187 КК України, а також не тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України та на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, вірогідність спроб підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідчий зазначив, що на цей час тривають слідчі дії, які не могли бути завершені з об`єктивних причин, а тому продовжують існувати вищезазначені ризики.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя суду першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст.357 КК України, за вчинення найтяжчого з яких, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, ту обставину, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності, дійшов висновку про доведеність прокурором необхідності продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового слідства.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. ст.193, 194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст.357 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

Поряд з цим, Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженні відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 01.09.2022; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_12 та протоколі додаткового допиту, протоколах допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; висновком експерта №12-14/45-НВ/22 КЗОЗ Обласне бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоров`я ХОДА; протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_8 та протоколі додаткового допиту; висновку експерта ХНДЕКЦ від 12.10.2022 №СЕ-19/121-22/11967-БД, висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи від 28.10.2022 №3106/22, висновку експерта ХНДЕКЦ від 01.12.2022 №СЕ-19/121-22/13925-КТ, висновку ХОБСМЕ від 16.11.2022 №14/3638-ДМ/22, висновку ХОБСМЕ №14/3645-ДМ/22 від 18.11.2022, протоколі допиту свідка ОСОБА_22 .

Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, а також у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.

З відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він має постійне місце проживання, сім`ю, проживає з дочкою та дружиною, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, які було вчинено ОСОБА_8 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному, а саме розбої, спрямованому на заволодінні майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, а також життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого менш суворого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника щодо непричетності підозрюваного до дій, які вбачаються зі змісту оголошеної йому підозри, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах провадження, а також відомості, що досліджувались під час апеляційного перегляду вочевидь спростовують такі твердження.

Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею суду першої інстанції було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2022 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді