Справа 288/243/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 березня 2023 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

начальника СВ - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.01.2023, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколів Брід Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні слідчого відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 23.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23 січня 2023 року о 07 год. 15 хв. ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі -ПДР), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить на праві власності ТОВ «ОТП Лізинг», рухався по проїзній частині вул. Містечко у в межах с. Паволоч Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області у напрямку смт. Попільні Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області.

Рухаючись у вказаний день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 в сутінках, у населеному пункті, по кривій в плані ділянці дороги, заокругленій ліворуч, поблизу будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 в умовах достатньої видимості, в порушення вимог пунктів 1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожніх умов, не врахував дорожню обстановку і стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив занос свого автомобіля та здійснив виїзд за межі проїзної частини на узбіччя, де передньою частиною автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася у попутному напрямку поза межами проїзної частини автодороги та яка своїми односторонніми діями не мала можливості уникнути наїзду.

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала, відповідно до висновку експерта № 13 від 27.02.2023, тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку з формуванням внутрішньомозкової гематоми лівої півкулі головного мозку, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилась дислокаційним синдромом (зміщення одних структур головного мозку відносно інших), відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.9 (а), 1.10 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Крім того, одразу після наїзду на пішохода ОСОБА_6 водій ОСОБА_5 , будучи причетним до скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди, в порушення вимог пункту 2.10. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив усіх можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_6 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не відправив потерпілого до лікувального закладу, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду орган поліції, не вжив усіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, а натомість, з метою уникнення відповідальності за скоєне зник з місця пригоди, чим завідомо залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_6 , яка перебувала у небезпечному для життя стані, та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок безпорадного стану, коли ОСОБА_5 сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан та був зобов`язаний і мав змогу надати потерпілому допомогу.

Своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, особою, яка мала змогу надати допомогу та сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.135 КК України.

Так, 24.02.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколів Брід Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , яка повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 23.01.2023, в ході якого було вилучено автомобіль марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , на якому збереглися характерна слідова інформація;

- протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 23.01.2023, в ході якого зафіксовано слідову інформацію на місці події;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 та проведеним за її участю слідчим експериментом, в ході якого остання повідомила, що наїзд на потерпілу ОСОБА_6 відбувся в той момент, коли вона рухалася на узбіччі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та проведеним за її участю слідчим експериментом, в ході якого остання повідомила, що наїзд на потерпілу ОСОБА_6 відбувся в той момент, коли вона рухалася на узбіччі;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що дійсно ОСОБА_5 керував автомобілем марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 та зранку відвозив його племінницю до лікарні, а вже коли біля 07 год. 30 хв. 23.01.2023 він знову побачив автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , то він вже мав пошкодження, характерні для ДТП;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 23.01.2023 він перебував у якості пасажира автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_11 . Під час руху по вул. Містечно у с. Паволоч Попільнянської ОТГ Житомирського району Житомирської області ОСОБА_5 здійснив наїзд на людину, яка рухалася по попутному узбіччі, після чого із місця події поїхав;

- висновком експерта № СЕ-19/106-23/1427-ІТ від 10.03.2023, згідно якого автомобіль марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП знаходився у технічно працездатному стані та не встановлено яких - небуть технічних ознак, які могли б призвести до раптової відмови або втрати працездатності гальмівної системи, рульового керування та ходової частини, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

- висновком експерта № СЕ-19/106-23/1425-ІТ від 10.03.2023, відповідно до якого місце наїзду автомобіля марки «Renault» моделі «Duster» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 знаходиться на правому узбіччі в напрямку смт. Попільня, в безпосередній близькості до місця розташування виявленого фрагменту ущільнювача правого зовнішнього дзеркала заднього виду;

- висновком експерта № СЕ-19/106-23/1422-ІТ від 10.03.2023, згідно якого у даній дорожній обстановці водію автомобіля ОСОБА_5 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 1.10 Правил дорожнього руху України та, оскільки водію ОСОБА_5 не створювалась небезпека чи перешкода для руху, розв`язок даної дорожньої ситуації повністю вирішувався обраними на свій розсуд водієм ОСОБА_5 діями;

- висновком експерта № 13 від 27.02.2023, згідно якого ОСОБА_6 внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку з формуванням внутрішньомозкової гематоми лівої півкулі головного мозку, субарахноїдального крововиливу, що ускладнилась дислокаційним синдромом (зміщення одних структур головного мозку відносно інших), які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 та проведеним за його участю слідчим експериментом, в ході якого останній свою вину визнав повністю та пояснив обставини, за яких трапилася ДТП.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Враховуючи зазначене, існують достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлює тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, міру покарання, яка йому загрожує та має слабкі соціальні зв`язки; ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки, будучи раніше неодноразово судимим за ряд умисних злочинів, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив; ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки проживає із ними у одному населеному пункті, а також на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з якими підтримує дружні відносини.

Звертаючись з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, репутацію підозрюваного, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладені обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного обов`язків, тому слідчий звертається до суду з клопотанням про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки, саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищевикладені обставини, начальник СВ просить клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколів Брід Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя, заслухавши в судовому засіданні підозрюваного, який щодо задоволення клопотання заперечував, просив застосувати домашній арешт, доводи прокурора та начальника СВ, які підтримали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом пункту четвертого частини четвертої статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною першою статті 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, суд враховує вимоги статті 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

При перевірці обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Так, підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення, а у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але за умови даних, які вказують на причетність особи до вчиненого злочину.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку суду, виключає можливість обрання відносно підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України.

Таким чином, враховуючи що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, усвідомлюючи факт застосування відносного нього покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлює тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, міру покарання, яка йому загрожує та має слабкі соціальні зв`язки. ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки, будучи раніше неодноразово судимим за ряд умисних злочинів, на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив. ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , оскільки проживає із ними у одному населеному пункті, а також на свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з якими підтримує дружні відносини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Суд приходить до висновку, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та вбачає підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Висновок слідчого про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах провадження, а дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені начальником СВ ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваноно.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим законом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, за який він підозрюється, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2023 року складає - 2684 гривень, що в сумі становить 53680 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

У разі внесення підозрюваним застави, суд вважає за необхідне покласти на останнього, визначені пунктом 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України, наступні обов`язки: - прибувати на виклики до слідчого СВ Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області; - не відлучатися з населеного пункту, де він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; - повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання. При невиконанні умов застави до підозрюваного підлягають застосуванню заходи, передбачені частиною восьмою, десятою статті 182 КПК України.

Керуючись статтями 132, 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколів Брід Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 20 березня 2023 року по 18 травня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 суму застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 53680 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1