Справа № 396/548/21
Провадження № 1-кп/396/57/22
УХВАЛА
22.11.2022 року м. Новоукраїнка Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщаний Брід, Добровеличківського району Кіровоградської області, не зареєстрованого, без постійного місця проживання, тимчасово проживаючого Свято-Єлисаветинський чоловічий монастир АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, раніше судимого: 04.04.2001 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ст. 191, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 222, 42 КК України - до 3 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Судимість в установленому законом порядку знята та погашена.
за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
Судом встановлено, що 24.01.2021 року, близько 08 години, більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , проходив по АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вирішив зайти до господаря з метою попрохати продуктів харчування. Так, ОСОБА_3 , через незачинену на замикаючі пристрої хвіртку, зайшов до подвір`я та попрямував до будинку. В цей час до вхідних дверей будинку підійшов ОСОБА_6 та відчинивши ОСОБА_3 двері, запросив до середини будинку.
Перебуваючи у домоволодінні з дозволу власника, в останнього виник раптовий умисел на вчинення таємного викрадення чужого манна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 з корисливого мотиву, діючи умисно, таємно, з метою особистого матеріального збагачення, скориставшись відсутністю господаря будинку та тим що його дії ніким не помічені, вчинив крадіжку мобільного телефону «Nokia» моделі 301 Dual SIM, жовтого кольору вартістю 426,33 гри.; зарядного пристрою, який складається з usb-шнура та адаптера «POWER ADAPTER» моделі AR-003 на 1000 mА вартістю 58,41 грн.; акумуляторного ліхтарика «ФО-ДИК АН-0-005» чорного кольору вартістю 81,23 грн. та електричної бритви марки «Харків» моделі 6505 з гарнітурою вартістю 426,55 грн.
Після цього вказані речі сховав до кишень куртки в яку був одягнений та покинув територію домоволодіння, таким чином розпорядився викраденим на власний розсуд.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 992,52 грн.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 , примусових заходів медичного характеру та вважає, що ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Просив застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив обставини щодо вчиненого кримінального правопорушення.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 в судове засідання не з"явилась, через канцелярію суду подала заяву відповідно до якої просить суд справу слухати у її відсутність, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 просить задовольнити в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Безпосередньо дослідивши докази подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування щодо ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Так в судовому засіданні було досліджено письмові докази, які підтверджують наявність у діях ОСОБА_3 ознак інкримінованого суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та письмові докази, які характеризують особу відносно якого заявлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, а саме:
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 26.01.2021 року, який підтвердив те, що 24.01.2021 року до нього приходив ОСОБА_3 , який прохав в нього мобільний телефон, а через деякий час виявив відсутність своїх речей.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.02.2021 із потерпілим ОСОБА_6 , де останній впізнав на фото ОСОБА_3 .
- протоколом проведення огляду місця події від 27.01.2021, де ОСОБА_3 у присутності понятих добровільно видав викрадені ним речі, а саме ліхтарик, зарядний пристрій.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , продавець комісійного магазину «АС-2», яка пояснила, що дійсно ОСОБА_3 , приходив до магазину, де остання працює та запропонував придбати у нього викрадені речі, а саме мобільний телефон та електричну бритву.
- висновком експерта за результатами проведення судової психіатричної експертизи №141 від 09.04.2021, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_3 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає психічним захворюванням у формі легкої розумової відсталості зі значним порушенням поведінки (згідно МКХ-10, F-70.1), які вимагають лікувальних заходів.
Отже, в ході судового розгляду, судом шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних органом досудового розслідування, суд дійшов до висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг в повному обсязі усвідомлювати значення своїх дії та розумно керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.
Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інші психічні розлади, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 185 КК України в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь, слід застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід особі, відносно якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру не обирався.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимогст.100 КПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку, тому підстави до стягнення з ОСОБА_3 відповідних витрат, вчинених у даному кримінальному провадженні, відсутні.
Керуючись ст.ст.19,93,94 КК України, ст.ст.508,512,513 КПК України, суд -
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщаний Брід, Добровеличківського району Кіровоградської області, без постійного місця проживання, тимчасово проживаючого АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.
Судові витрати у справі за проведення судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-21/1374-ТВ в сумі 1634,50 грн. - віднести на рахунок держави.
Речові докази, після набрання ухвалою законної сили, а саме:
- Мобільний телефон «Nokia» моделі 301 Dual SIM, жовтого кольору, imei 1: НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2 , зарядний пристрій, який складається з usb шнура та адаптера «POWER ADAPTER» моделі AR-003 на 1000 mA, акумуляторний ліхтарик «ФО-ДИК АН-0-005», електричну бритву марки «Харків» моделі 6505, з гарнітурою: чохол, зарядний пристрій, ковпачок в коробці, які зберігаються в камері речових доказів при Новоукраїнському РВП ГУНП в Кіровоградській області - повернути потерпілому ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом 30 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: ОСОБА_1