Справа № 308/5976/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м. Ужгород, Закарпатська область, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої, не одруженої, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, у кримінальному провадженні № 0000715, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, у кримінальному провадженні № 0000715, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2023.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що як встановлено досудовим розслідуванням, 24.02.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05.30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та востаннє, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023 воєнний стан в Україні продовжено з 05.30 год. 19.02.2023 строком на 90 діб.

Під час досудового розслідування встановлено, що 11.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебувала в приміщенні магазину «Зоомаркет», що розташований по вул. Фединця в м. Ужгород. В цей час ОСОБА_4 побачила потерпілу ОСОБА_7 , яка також знаходилася в приміщенні даного магазину, після чого у неї виник протиправний умисел на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 11.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 підійшла до столика (каси), який знаходився з лівої сторони в приміщенні даного магазину по АДРЕСА_2 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, відкрито заволоділа сумочкою ОСОБА_7 , в якій знаходилися грошові кошти в сумі 3000 грн. та побігла у невідомому напрямку, таким чином завдала ОСОБА_7 матеріального збитку на суму, що встановлюється.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , 11.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., перебувала в приміщенні магазину «Зоомаркет», що розташоване по вул. Фединця в м. Ужгород. В цей час ОСОБА_4 побачила потерпілу ОСОБА_7 , яка також знаходилася в приміщенні даного магазину, після чого у неї виник протиправний умисел на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій протиправний умисел, приблизно о 15 год. 00 хв. 11.04.2023, ОСОБА_4 підійшла до столика (каси), який знаходився з лівої сторони в приміщенні даного магазину по АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, відкрито заволоділа сумочкою ОСОБА_7 .

У подальшому, покинувши місце події, ОСОБА_4 виявила в указаній сумці, зокрема банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел та корисливий мотив, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та розуміючи, що дана банківська картка для виплат їй не належить, незаконно привласнила її з корисливих мотивів, з метою подальшого її використання шляхом здійснення розрахунків за оплату товарів та послуг.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_4 , 11.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., перебувала в приміщенні магазину «Зоомаркет», що розташоване по вул. Фединця в м. Ужгород. В цей час ОСОБА_4 побачила потерпілу ОСОБА_7 , яка також знаходилася в приміщенні даного магазину, після чого у неї виник протиправний умисел на відкрите заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій протиправний умисел, 11.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 підійшла до столика (каси), що знаходився з лівої сторони в приміщенні даного магазину по АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, відкрито заволоділа сумочкою ОСОБА_7 .

У подальшому, покинувши місце події, ОСОБА_4 виявила в указаній сумці, зокрема паспорт громадянки України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 , які є офіційними важливими документами, після чого, реалізуючи раптово виниклий умисел на заволодіння паспортом та іншим важливим документом, залишила їх собі.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, а саме: незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

12.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 16.04.2023, протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.04.2023, протокол огляду місця події від 11.04.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 12.04.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.04.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.04.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_11 , чим встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

Як зауважує слідчий, у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ужгород, громадянка України, неодружена, тимчасово непрацююча, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше судима.

Слідчий у клопотанні вказує, що у даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, що загрожує підозрюваній ОСОБА_12 , Також існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний з незаконним впливом на свідків, у даному кримінальному провадженні, а саме: може наважитися та вдатися до протиправних дій до свідків та потерпілого з метою зміни їх показів на свою користь. Про це свідчить той факт, що підозрювана безпосередньо бачила свідків, знає їх місце проживання. Отже, в даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_4 згідно з довідкою про судимість раніше неодноразово судима за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 ніде не працює, характеризується негативно, може переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до восьми років, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни їх показів на свою користь, оскільки останні не допитані в суді, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, існує ризик її протиправної поведінки, про що свідчать ці факти, може незаконно впливати на свідків та потерпілу. В обґрунтування наявності вказаного ризику слідчий зазначає, що завдана матеріальна шкода потерпілим, яка встановлена у кримінальному провадженні на даний час є значною та складає 3000 грн., а в разі доведення вини осіб у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, остання зобов`язана буде її відшкодувати в повному обсязі. Запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілих, спеціаліста у кримінальному провадженні. Даний ризик обґрунтовано тим, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у проведенні ряду судових експертиз, у допиті осіб в якості свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі підозрюваній, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування.

На думку слідчого, вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваної на свідків, їх родичів, в тому числі із застосуванням психологічного та фізичного насильства або ж шляхом підкупу з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, приховування їх від органів досудового розслідування та суду, що утруднить встановлення дійсних обставин справи. Аналогічні протиправні методи впливу можуть бути застосовані як до експертів, які виконуватимуть експертизи у даному кримінальному провадженні, так і до потерпілих, номери засобів зв`язку яких відомі підозрюваній, виходячи зі способу вчинення правопорушень, з метою надання ними неправдивих показань, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких. З огляду на викладене, зазначене обумовлює необхідність застосування до підозрюваної запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику - спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 може підшукувати осіб, які можуть надати вигідні для неї неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували її невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів.

На думку слідчого, у зв`язку з цим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, оскільки застосування таких запобіжних заходу, як: особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, виходячи з того, що підозрювана ОСОБА_4 характеризується негативно та раніше неодноразово судима, вчиняла корисливі злочини, зможе впливати на свідків та потерпілого, переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення; особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки наразі не встановлено міцність соціальних зв`язків, тобто чи має підозрювана ОСОБА_4 рідних чи на утриманні дітей; домашній арешт не зможе забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе впливати на свідків та потерпілого, а також може переховуватися від органів досудового розслідування.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: буде мати можливість незаконно впливати на свідків та потерпілу, спотворити або знищити речові докази, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування. Також слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_4 строком на шістдесят днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні заперечив проти клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи подане клопотання необґрунтованим. Просив врахувати, що його підзахисна має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені клопотання та застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрювана у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваної та її захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000715, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України.

12.04.2023 у рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадання чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

12.04.2023, о 09.50 год., ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 12.04.2023.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно з ч. 2 цієї ж статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені статтею 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, які відносяться до проступків.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо вчинення підозрюваною ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2023; протокол огляду місця події від 11.04.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.04.2023; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 12.04.2023.

Беручи до уваги вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень на даній стадії досудового розслідування.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у вказаних кримінальних правопорушеннях, вік підозрюваної, яка є молодою за віком, та стан її здоров`я, міцність соціальних зв`язків, яка неодружена, є багатодітною матір`ю (має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей) наявність у підозрюваної постійного місця проживання, відсутність місця роботи і постійного джерела доходу, репутацію підозрюваної, яка за місцем проживання характеризується негативно, майновий стан підозрюваної та відсутність у неї судимостей (в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою).

Враховуючи наведене та вивчені матеріали клопотання, обґрунтування сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та суворість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваної; можливість незаконного впливу на потерпілу та на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існує ризик незаконного впливу на них, які під тиском підозрюваної можуть змінити показання або надавати неправдиві покази.

Таким чином, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявними у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим ці ризики не враховуються слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

Оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваної, слідчий суддя вважає, що в силу характеру конкретного діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема, обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування та необхідність запобігання встановленим ризикам, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам, які встановлено у судовому засіданні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Також слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрювану процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 202, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 357 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю.

Покласти на підозрювану, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії даної ухвали про тримання під домашнім арештом визначити до 07 червня 2023 року, включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_4 - Ужгородському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17 квітня 2023 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1