УХВАЛА

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 686/25682/14-к

провадження № 51-1717 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4

на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 21 квітня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року,

встановив:

Касаційна скарга подана без додержання вимог ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. В обґрунтуванні обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Зокрема, у касаційній скарзі засудженого не наведено конкретного обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права, які вплинули на законність прийнятих судових рішень, і, відповідно до ст. 412 КПК, тягнуть за собою обов`язкове

їх скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Також, не погоджуючись з наданою районним судом оцінкою доказів у справі, з якою погодився і суд апеляційної інстанції, та які на думку засудженого

не обґрунтовують його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, ОСОБА_4 не наводить обґрунтування неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій закону України про кримінальну відповідальність з огляду на положення ст. 413 КПК, які вплинули на законність прийнятих судових рішень і тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Окрім цього засуджений стверджує, що місцевий суд вийшов за межі висунутого обвинувачення, оскільки визнав його винуватим також у порушенні п.п. 1.3, 2.1(а), 2.9(а) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), які згідно

з висунутим обвинуваченням були допущені 01 травня 2014 року біля 16 години при виїзді автомобіля від будинку і не перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Також вказує, що визнавши його винуватим у порушенні п. 2.9(а) ПДР, судами першої та апеляційної інстанцій фактично визнано стан алкогольного сп`яніння кваліфікуючою ознакою складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, що свідчить про неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як убачається з долученої до касаційної скарги копії оскаржуваної ухвали, вищевказані доводи не були предметом перевірки судом апеляційної інстанції при перегляді вироку за апеляційною скаргою засудженого, а тому зі змісту касаційної скарги не зрозуміло, на які саме доводи його апеляційної скарги

цей суд не дав відповіді, а відтак немає й обґрунтування незаконності оспорюваного судового рішення, зважаючи на приписи ст. 419 КПК.

Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Що стосується клопотання засудженого про зупинення виконання вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня

2022 року, то воно може бути вирішене лише при прийнятті рішення про відкриття касаційного провадження.

Водночас, залишаючи касаційну скаргу засудженого без руху, Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити засудженому його право на кваліфіковану правову допомогу.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК) засудженому гарантується право на правову допомогу. Для одержання правової допомоги засуджені можуть користуватися послугами адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За правилами п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI

«Про безоплатну правову допомогу» право на безоплатну вторинну правову допомогу відповідно до цього Закону та інших законів України мають також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону (в тому числі захист і складення документів процесуального характеру).

Захист, складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду забезпечують регіональні центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги (підпункт 2 пункту 8 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затверджене наказом Міністерства юстиції України

від 2 липня 2012 року № 967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України

від 24 травня 2016 року № 1487/5).

Таким чином, для засуджених до покарання у виді позбавлення волі на час підготовки ними заяв про перегляд судових рішень, які набрали законної сили

і за якими таким особам було призначено відповідне покарання, законом встановлено гарантії їх права на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 26 січня 2023 року залишити без руху

й надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж п`ятнадцяти

днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити останньому, що у разі неусунення недоліків в установлений строк касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3