Справа № 308/2935/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 , та його захисника, адвоката

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/109/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000324, відомості про кримінальне правопорушення в якому 22.11.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю та з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; заборона залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, до 22 квітня 2023 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 23 лютого 2023 року, до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке, у разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Слідчий у клопотанні також вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення ним тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, при цьому посилається на те, що Закарпатська область межує з Польщею, Угорщиною, Словаччиною та Румунією. В обґрунтування цього ризику вказує і на те, що обізнаність ОСОБА_6 із ділянкою кордону, враховуючи обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, дає підстави вважати, що ОСОБА_6 , має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза пунктом пропуску. Також посилається на наявність даних про існування ризику незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків у кримінальному провадженні, з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів, зокрема на громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_11 чиї покази лягли в основу підозри ОСОБА_6 . Слідчий у клопотанні також вказує на існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення. Також зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності з огляду на наведене, дає підстави вважати доведеними вказані вище ризики, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, - просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 (шістдесят) днів.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України. Слідчим суддею встановлено, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою і підтверджується приєднаними до клопотання доказами. Cлідчим суддею взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Одночасно слідчий суддя дійшов висновку про те, що матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 - у вигляді тримання під вартою. Доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення уникнення можливості незаконного впливу на свідків, експерта та можливих очевидців скоєного правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає не переконливими, оскільки такі ґрунтуються виключно на припущеннях, а не на конкретних фактах. При цьому, у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_6 не ухилявся від органу досудового розслідування та суду, доказів зворотного слідчому судді надано не було, не допускав інших порушень процесуальної поведінки. Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання скарг або заяв з боку сусідів не надходило, раніше не судимий. З огляду на наведене вище в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що слідчим суддею не спростовано існування ризику того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може виїхати за межі України через державний кордон України, та переправити громадян ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні. Звертає увагу на те, що слідчим суддею не взято до уваги відсутність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, оскільки підозрюваний не працевлаштований. Просить врахувати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою задовольнити клопотання та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, на строк 60 днів без визначення застави.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_13 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 22.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000324, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Закарпатською обласною прокуратурою.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисниця, адвокатка ОСОБА_14 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколом огляду, повідомлення про виявлення кримінального правопорушення, показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , протоколами впізнання особи за фотознімками, матеріалами НСРД, протоколом затримання ОСОБА_6 , на підставі яких 23.02.2023 винесено повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме можливого переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину (позбавлення волі на строк від 5 до 7 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років), підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, ризики, передбачені п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні слідчого, а саме незаконного впливу підозрюваного на свідків чи інших учасників кримінального провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, - апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях. Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано не взяв їх до уваги, врахувавши те, що досудове розслідування даного кримінального провадження триває з 22.11.2022 і органом досудового розслідування не надано жодного доказу у підтвердження вчинення підозрюваним таких дій.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що існує ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; заборона залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, - до 22 квітня 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не посилався.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000324, відомості про кримінальне правопорушення в якому 22.11.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт без застосування електронних засобів контролю та з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, до 22 квітня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: