У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №534/548/23

Провадження №1-кп/534/42/23

30 березня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, до якої застосовуються примусові

заходи медичного характеру (у режимі

відеоконференції) ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження №0000033 від 01.02.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська Полтавської області, громадянина України, не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у вчиненнісуспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 наполягав на застосуванні стосовно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 не заперечували. Одночасно ОСОБА_4 вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнав повністю, обставини, викладені в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього, підтвердив повністю та надав суду покази.

З`ясувавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

31 січня 2023 року близько 10 год. 35 хв. ОСОБА_4 , прибув до будівлі Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, пров. Молодіжний, 14, де у нього виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , протиправно, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйняті норми поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, кинув каміння в напрямку будівлі Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, та розбив скло на вхідних дверях. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке передбачене частиною 1 статті 296 КК України.

12 лютого 2023 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_4 прибув до будівлі Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області, що знаходиться за адресо: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, пров. Молодіжний, 14, де у нього виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 , протиправно, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, кинув каміння в напрямку будівлі Горішньоплавнівського відділу Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області та розбив скло на вхідних дверях.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке передбачене частиною 1 статті 296 КК України.

Висновком судового-психіатричного експерта №90 від 08.03.2023 встановлено, що ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді психічного шизофренопобідного розладу органічного пошкодження і страждав ним на час інкримінованих йому діянь. Наявне у підекспертного хронічне психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, що відноситься до вчинення суспільно небезпечних діянь та позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. ОСОБА_4 підпадає під дію ч.2 ст.19 КК України. ОСОБА_4 на даний час потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом. ОСОБА_4 на даний час не виявляє ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії у зв`язку з чим лікування з цього приводу не потребує.

Зазначений висновок не викликає у суду сумнівів про те, що особа страждає на психічну хворобу, яка зумовлює її неосудність і викликає потребу в застосуванні щодо неї примусових заходів медичного характеру, зазначених у висновку.

При цьому, суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, згідно із довідкою КНП «ЛІЛ І рівня м. Горішні Плавні» перебуває на лікуванні у лікаря-психіатра. На лікуванні у лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно з ч.2 ст.19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За змістом ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», застосування запобіжних заходів до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, примусових заходів медичного характеру стосовно осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, примусового лікування до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового лікування, примусової госпіталізації або у зв`язку із встановленням карантину допускаються виключно з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру як, зокрема, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно зі ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Частиною 3 ст.94 КК України визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів - психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, може зумовити заподіяння неминучої шкоди цій особі або іншим особам.

Відповідно до ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не подавався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Керуючись статтями 369-372, 512, 513 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Комсомольськ Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: цеглу сірого кольору, дві цеглини червоного і чорного кольору, які знаходяться у камері зберігання речових доказів ВП N° 2 КРУП ГУНП в Полтавській області за адресою: м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6, знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом тридцяти днів з дня її оголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Ухвала суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію рішення суду негайно після його проголошення вручити особі, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Особи, до яких застосовуються примусові заходи медичного характеру, мають право звертатися до суду із заявою про зміну або припинення застосування примусових заходів медичного характеру не частіше одного разу на 6 місяців та незалежно від того, чи розглядалося судом це питання в зазначений період.

Суддя ОСОБА_1