Провадження № 1-кп/161/1003/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 листопада 2022 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001307 за обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_5 за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч. 2 ст 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2022 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на строк 60 днів, тобто до 24.11.2022 року.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України не зникли.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність продовжити строк запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочини, один із яких відповідно до ст 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, тому, перебуваючи на свободі, обвинувачений може переховуватись від суду, задля уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на потерпілого та свідків. Ризики щодо цього є дійсними та триваючими, а більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії», затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликали підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Суд зауважує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.187, ч. 2 ст 263 КК України, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, не спростовують відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням існуючих ризиків та оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого, може забезпечити його належну процесуальну поведінку у майбутньому, та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу у встановленому законом порядку суд не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» ОСОБА_5 підлягає продовженню строком на 60 днів.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.176, 178, 183 ч.2 п.5, 185, 186, 193, 194, 196, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 січня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, надіслати до Державної установи «Луцький слідчий ізолятор», для організації її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1