Справа № 199/8348/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000918 від 07 листопада 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2022 року до суду надійшло вищезазначене клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке обґрунтовується тим, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000918, кваліфікованого за ст.115 ч.1 КК України та розпочатого за тим фактом, що 06 листопада 2022 року близько о 07 годині 50 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у приміщенні спальні за адресою: АДРЕСА_1 , вступила в конфлікт з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого заподіла тілесні ушкодження останній у вигляді механічної асфіксії, чим спричинила смерть потерпілої. В ході огляду речей, добровільно виданих підозрюваною ОСОБА_4 07 листопада 2022 року, було вилучено мобільний телефон із зарядним пристроєм та зв`язку з трьох ключів з брелоками. Цього ж дня постановою слідчого вказані речі було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні. За викладених підстав, посилаючись на те, що зазначене майно імовірно містить на собі сліди розслідуваного злочину, а отже має значення речових доказів, з метою їх збереження, використання для проведення експертиз, слідчий просив задовольнити його клопотання в повному обсязі.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Власник майна не заперечувала проти задоволення клопотання.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали поданого клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000918, кваліфікованого за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та розпочатого за фактом умисного вбивства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 06 листопада 2022 року за адресою АДРЕСА_1 .

07 листопада 2022 року було проведено огляд речей, які добровільно видала ОСОБА_4 , в ході чого виявленого та вилучено мобільний телефон «WIKO Т10», ІMEI1: НОМЕР_1 , ІMЕІ2: НОМЕР_2 , сім-карту НОМЕР_3 , зарядний пристрій від мобільного телефону, які запаковано до спеціального пакету WAR1091939, а також зв`язку з трьох ключів з брелоками, які запаковано до спеціального пакету WAR1091947.

В подальшому постановою слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 07 листопада 2022 року вищевказане тимчасово вилучене майно підозрюваної визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000918 та передано на зберігання до камери схову відповідного органу досудового розслідування.

За змістом ст.ст.131, 132, 167, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є тимчасове вилучення майна та арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За змістом ст.ст.168, 208, 234, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також, ст.173 ч.2 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

Аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для задоволення клопотання, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в ході розгляду такого клопотання знайшли своє підтвердження всі заявлені слідчим і необхідні для розгляду обставини, як то факт вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, та початок кримінального провадження за ознаками цього кримінально караного діяння, правова кваліфікація якого та встановлений кримінальним процесуальним законом обов`язок доказування зумовлюють необхідність доведення слідчим події кримінального правопорушення, винуватості особи у його вчиненні тощо. Доказування здійснюється за допомогою відповідних доказів, різновидом яких є речові докази, значення яких, в свою чергу, мають речі, тимчасово вилучені слідчим в ході огляду в рамках кримінального провадження №0000918. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що слідчий просить накласти арешт на вказане майно, тимчасово вилучене в ході огляду, яке має суттєве значення для встановлення та виключне значення для доведення важливих обставин у розслідуваному кримінальному провадженні, а також досягнення його дієвості, оскільки це майно можливо зберегло на собі сліди та/або містить інші відомості, що можуть бути використані як докази, отримати які іншим способом неможливо, при цьому існує реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження цього майна, враховуючи викладені в ст.173 ч.2 КПК України обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 168, 170, 173, 208, 234, 236, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000918 від 07 листопада 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження №0000918 арешт на майно, тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду речей 07 листопада 2022 року, а саме на:

- мобільний телефон «WIKO Т10», ІMEI1: НОМЕР_1 , ІMЕІ2: НОМЕР_2 , сім-карту НОМЕР_3 , зарядний пристрій від мобільного телефону, які запаковано до спеціального пакету WAR1091939;

- зв`язку з трьох ключів з брелоками, які запаковано до спеціального пакету WAR1091947

з позбавленням власника (володільця) вказаного майна права відчужувати, будь-яким чином розпоряджатись та користуватись зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1