Справа № 589/3375/22
Провадження № 1-кп/589/551/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 24.05.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Шостка Шосткинського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000037 від 24.05.2022 по обвинуваченню ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Обвинувальний акт затверджено 6 жовтня 2022 року прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 32.

Згідно обвинувального акту та угоди про визнання винуватості Громадянин України ОСОБА_5 , підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України, вчинив злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку за наступних обставин.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій від 18 жовтня 1907 року, яка вступила в дію 26 січня 1910 року та 7 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути без зволікання оповіщено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання оповіщення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської фації від 2 березня 1999 року № 42-ФЗ). Відповідно до статей 2-3 вченого Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними законів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних і міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької і Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через .ни державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний сильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано- Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста з та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в

межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про розповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту ради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй і 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 X), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію раїни.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив о рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС ) шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з гою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній ; та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення :воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 12 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , у березні- квітні 2022 року, перебуваючи в м.Шостка, в тому числі за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи проросійсько -налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику російської федерації, діючи умисно, використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTR BLADE А6 LITE», на власній інтернет-сторінці (акаунті) соціальної мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_7 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поширював матеріали, у яких міститься визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

При цьому, ОСОБА_5 , будучи досвідченим користувачем мережі інтернет, зокрема соціальної мережі «Одноклассники», оскільки створив персональну сторінку (акаунт) у зазначеній соціальній мережі у 2011 році тому, достовірно знаючи, що в результаті розміщення особистих публікацій користувачами на своїх персональних сторінках, а також шляхом проставлення під публікаціями інших користувачів відміток «Поделиться» та «Класс», відбувається розповсюдження таких публікацій у соціальній мережі «Одноклассники» в автоматичному режимі на персональних сторінках користувачів (акаунтах) та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх його «друзів» та «підписників».

Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 02.04.2022 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTR BLADE А6 LITE», на якому встановлено мобільний додаток соціальної мережі «Одноклассники.РУ», використовуючи персональну сторінку (акаунт) « ОСОБА_8 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розповсюдив (поширив) публікацію шляхом проставлення відмітки «Класс» під публікацією користувача « ОСОБА_9 » від 23 березня 2022 року у вигляді фотозображення вірша з наступним текстом: «Донбасс обняв Россию Мать, Сказал - «уже устал я ждать!, Я так устал с врагом сражаться!, Я так устал! Но я дождался!, И наконец то ты пришла!, Где ж ты родимая была?», Ответила Россия Мать, - Я и сама устала ждать, Я крепкий щит и меч ковала, И о тебе не забывала! Теперь пришел конец врагам! Тебя им больше не отдам!, И земли все свои верну!, Людей из плена изыму., Из плена лжи и грубой фальши, Ну а потом пойду и дальше, Фашисткой нечисти главу, За все к ответу призову!».

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 15.04.2022 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «ZTR BLADE А6 LITE», на якому встановлено мобільний додаток соціальної мережі «Одноклассники.РУ», використовуючи персональну сторінку (акаунт) « ОСОБА_8 » за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розповсюдив (поширив) публікацію шляхом проставлення відмітки «Класс» під публікацією користувача «Надежды Котляр (Чесноковой)» у вигляді фотозображення, яке розділено на дві частини, на кожній з яких зображено жінку похилого віку, яка тримає в руках прапор СРСР, під вказаним зображенням наявний текст «Украинские солдаты ели посмеяться над «глупыми русскими совками. Но волна постов с этой оической бабушкой говорит о том, что они ошиблись! И в результате, они только создали нам новый символ Мужества, Отваги и Чести!»

Згідно висновку № 3011/3414/3415 від 21.09.2022 року судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення вищезазначені публікації містять визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, внаслідок умисних протиправних дій, які виразились у ширенні матеріалів, у яких міститься визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у му числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації юти України як внутрішньо громадянського конфлікту, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, ОСОБА_5 , звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти країни як внутрішньо громадянського конфлікту, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Обвинувачений свою вину у вчинені кримінального правопорушення при зазначених вище обставинах визнав повністю та щиро покаявся.

У підготовчому судовому засіданні прокурор прохала суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений також просив затвердити угоду, зазначив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, він повністю визнає свою вину, наслідки укладення угоди розуміє, угода укладена ним добровільно, без будь-якого тиску, впливу, погроз щодо нього або обіцянок. Також зазначив, що викладене в обвинувальному акті повністю відповідає вчиненому ним, розкаюється, розуміє, що помилявся, на сьогоднішній день йому соромно і прикро за свою колишню позицію. Раніше він не усвідомлював, що відбувається. На сьогоднішній день його думка змінилась, ще до його викриття, він підтримує нашу країну і ЗСУ, а рф вважає ворогом.

Захисник підтримав позицію прокурора та обвинуваченого щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного:

Сторони кримінального провадження, з боку обвинувачення - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.ст. 36-37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 нд 24.05.2022 з одного боку, з боку захисту - підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від якого надійшла заява про кладення угоди про визнання винуватості, та його захисник адвокат ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 36, 42, 468, 469, 472 КПК 'країни у приміщенні службового кабінету №26к слідчого відділу УСБУ в Сумській області за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, 32, 6 жовтня 2022 року уклали угоду про визнання винуватості в якій погодили покарання винного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок чого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений беззастережно визнав свою провину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та підтвердив, що він дійсно вчинив зазначений злочин за наведених вище обставин.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, взяті на себе зобов`язання, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Суд переконався, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання. Своїми підписами обвинувачений та захисник підтвердили обізнаність з умовами угоди та наслідками її укладення.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення суд вважає доведеним, і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 436-2 КК України як поширення матеріалів, у яких містяться виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, скарг за місцем проживання на обвинуваченого не надходило, працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно. Має ряд захворювань які потребують лікування. Доглядає особу похилого віку яка має ряд хронічних захворювань.

Також суд при визначенні виду та міри покарання враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого зазначені в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд, згідно із ст. 66 КК України, визнає: повне визнання обвинуваченою своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Суд, з урахуванням особи обвинуваченого, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та міри покарання у межах санкції ч.2 ст. 436-2 КК у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого. Таке покарання цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, обставинам та наслідкам вчинення злочину ( негативні наслідки вчинення злочину відсутні ) та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для застосування суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 6 жовтня 2022 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 436-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на відшкодування вартості проведеної експертизи 6795,72 грн.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «ZTR BLADE А6 LITE» повернути власнику скасувавши накладений на нього арешт ухвалою Зарічного районного суду від 9 серпня 2022 р.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1