печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

У провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0008688 від 29.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

тримачі до сім- карток в кількості п`яти штук із вказаними номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; предмети схожі на долари США в загальному розмірі 14 300; предмети схожі на євро в загальному розмірі 5500; дві зубні щітки; пару шкарпеток, двоє трусів, штани чоловічі чорного кольору.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого розглядається без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0008688 від 29.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.11.2019 близько о 10:00 двоє невстановлених осіб напали на ОСОБА_5 , який виходив зі своєї квартири АДРЕСА_1 , затягнули його в приміщення квартири, вчинили його побиття, заподіявши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості та із застосуванням насильства заволоділи наручним годинником Hamilton вартістю 3 000 доларів США та грошовими коштами в розмірі 10 000 доларів США.

В подальшому 06.03.2020 на мобільний телефон ОСОБА_5 з номеру НОМЕР_6 в месенджер WatsApp надійшло смс повідомлення з погрозами, заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та/або позбавленням життя, з метою вимагання грошових коштів, від невстановлених осіб.

В ході обшуку 27.12.2022 за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що за адресою: АДРЕСА_2 , серед іншого було вилучено речі, які є тимчасово вилученим майном, а саме:

1) тримачі до сім- карток в кількості п`яти штук із вказаними номерами телефонів: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ;

2) предмети схожі на долари США в загальному розмірі 14 300;

3) предмети схожі на євро в загальному розмірі 5500;

4) дві зубні щітки;

5) пара шкарпеток, двоє трусів, штани чоловічі чорного кольору.

27.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий вказує, що на даний час у слідства є достатньо підстав вважати, що речі можуть виступати предметом злочину, оскільки в діях вказаних у клопотанні осіб вбачаються ознаки складу злочину передбаченого ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК України.

Тому, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучене майно, на яке просить накласти арешту слідчий, є тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Підставами для арешту майна є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна

Метою арешту майна відповідно до пункту 3 частини 2 статті 170 КПК України є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що прокурор не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку про необхідність такого арешту та те, що ціль такого заходу забезпечення кримінального провадження узгоджується з завданнями кримінального провадження та виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність стороною обвинувачення обставин, які б виправдовували втручання держави у право на мирне особою належним майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до п. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Керуючись ст. 170-173, 175, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна - залишити без задоволення.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1