Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/848/21
Провадження №: 1-і/332/50/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 09.01.2021 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка Запорізької області, громадянина України, освіта загальна середня, одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 14.04.2023 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на малолітню потерпілу та її законного представника у цьому ж кримінальному провадженні не зникли, не зменшилися, та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що він вже третій рік перебуває під вартою, а справа досі не розглянута, докази відсутні. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання за адресою мешкання його родички - ОСОБА_6 , яка надала письмову згоду його проживання у своїй квартирі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого. Просив у разі неможливості обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ризики, на які посилається прокурор, в обґрунтування клопотання, є значно перебільшеними. Просить врахувати значний строк перебування обвинуваченого під вартою.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

У провадженні Василівського районного суд Запорізької області перебуває кримінальне провадження № 0000011 від 09.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Валилівського районного суду Запорізької області від 11.01.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово було продовжено.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2023 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 14.04.2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що прокурор належним чином мотивувала своє клопотання.

Так, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, який законодавцем віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, а санкція статті 152 частини 4 КК України передбачає покарання від 10 до 15 років позбавлення волі.

Очікуване покарання, хоча і не є самостійними підставами для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, хоч і одружений, але малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже має слабкі соціальні зв`язки, що вказує на те, що обвинувачений може вжити заходів, щоб уникнути відповідальності, тобто переховуватися від суду.

Відсутність постійного джерела доходів та суворість очікуваного покарання у рамках висунутого обвинувачення, зокрема за правовою кваліфікацією - вчинення дій сексуального характеру щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди у своїй сукупності, підвищує ризик переховування обвинуваченого і вказує на неможливість зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий.

Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може незаконно впливати на малолітню потерпілу та її законного представника у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений проживає із ними по сусідству, їх родини товаришували, а тому ризик певних дій з боку обвинуваченого може перешкодити кримінальному провадженню, що вплине на встановлення обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту про можливість зміни запобіжного заходу, тим більше на особисте зобов`язання, з підстави того, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшились, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, та не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Розглядаючи клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд виходить з наступного.

Так, на адресу Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_6 , яка надала згоду на проживання ОСОБА_4 у власній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності дана квартира на праві приватної власності також належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які не надавали згоду на проживання обвинувачення у власній квартирі, а отже з метою недопущення порушення прав цих осіб, суд не приймає до уваги дану заяву.

Судом також узято до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі.

Посилання обвинуваченого на той факт, що матеріали справи не містять доказів, які б доводили його вину, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, слідчий суддя (суд) на етапі обрання запобіжного заходу не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя (суд) на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді Василівського районного суду м. Запоріжжя про обрання запобіжного заходу від 11.01.2021 не була скасована. Саме під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 вирішувалося питання про обґрунтованість підозри. Як зазначалося раніше, під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається лише питання наявності ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою.

Отже, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 червня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена прокурором та захисником до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинувачений, який перебуває під вартою може оскаржити до Запорізького апеляційного суду в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали буде виготовлено 13 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1