Справа № 592/3494/23
Провадження № 1-кс/592/1472/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , розглянув клопотання ОСОБА_2 про судове засідання в режимі відео конференції, -

В С Т А Н О В И В :

21.03.2023 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову від 18.10.2022 року слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у досудовому розслідуванні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 від 10.01.2013 та її скасування, в якій він просить:

1. Поновити за необхідності строк звернення зі скаргою, оскільки за його перебуванням в евакуації за межами держави та умисною бездіяльністю слідчого ОСОБА_3 він тільки 15 березня 2023р. отримав від окружної прокуратури м. Суми постанову від 18.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013.

2.Скасувати рішення Сумської обласної прокуратури про передачу матеріалів кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013 до окружної прокуратури м. Суми за порушення імперативних вимог:

ст. 36, 218 КПК,

ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів про застосування норми права, викладений у висновках постанов Верховного Суду, є обов`язковим для застосування судами і всіма суб`єктами владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

невиконання Висновку Постанови від 14 квітня 2020 року Верховного Суду, яка набрала законної сили:

Підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 216, 218 КПК, а ч. 5 ст. 36 КПК застосовується лише у випадку здійснення досудового розслідування органом, визначеним у ст. 216, 218 КПК.

3.Зобов`язати керівника Сумської обласної прокуратури вчинити певні дії: > за імперативними вимогами ст. 218 КПК та повноваженнями ч. 5 ст. 36 КПК, > ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів,

> висновку Постанови від 14 квітня 2020 року Верховного Суду, повернути матеріали кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013 до належного органу досудового розслідування: ГУНП в Сумській області або СУ ГУНП України,

> повідомити про прийняті заходи за отриманням додаткових пояснень щодо вчинених порушень з ОСОБА_4 що надані керівнику Сумської обласної прокуратури його листом Вих. 02/11 від 08 лютого 2023 року.

4.Скасувати як незаконну та сфальшовану постанову неналежного органу досудового розслідування Сумського РУП ГУНП в Сумській області слідчого ОСОБА_3 від 18.10.2022р. про закриття кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013 за порушенням норми прямої дії ст. 19 Конституції України, ст. 218 КПК, а також за бездіяльність та фальшування слідчим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000347 від 10.01.2013 року за невиконання вимог ст. 2, 40 КПК, а також наведених Ухвал слідчих судді Зарічного районного суду у справі № 591/7447/17 в т.ч. про встановлення судового контролю, з ознаками злочину та корупційних дій слідчого ОСОБА_3 .

5.Скасувати всі процесуальні рішення Сумської обласної прокуратури, окружної прокуратури м. Суми, ГУНП в Сумській області, щодо передання матеріалів кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013 до неналежного органу досудового розслідування Сумського РУП ГУНП.

6.Витребувати від всіх відповідачів всі процесуальні документи що стосуються передачі справи до Сумського РУП ГУНП в Сумській області, зокрема всі наявні матеріали кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013 та дослідити відповідність його стану у встановленому порядку, передбаченому КПК та чинним законодавством в т.ч. наявність всіх обов`язкових процесуальних документів процесуального керівництва та керівника органу досудового розслідування, наявність та виконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора - процесуального керівника, начальника СВ, наданих у порядку, передбаченому КПК зокрема на дотримання розумних строків досудового розслідування.

7.Зобов`язати керівника окружної прокуратури м. Суми вчинити певні дії - негайно, до початку судового засідання виконати вимоги його заяв Вих. № 03/10 від 07 березня 2023 року та ПОВТОРНО від 11 березня 2023 року та надати завірені копії відповідних документів на його електронну пошту:

- Повну копію витягу з ЄРДР станом на день її надання, - Доручення на проведення досудового розслідування.

- Постанови про призначення процесуальних керівників

8.Повторно зобов`язати вчинити певну дію керівника СУ ГУНП в Сумській області, що здійснювало слідство кримінального провадження № 0000347 від 10.01.2013: виконати у строки визначені ст. 535 КПК в повному обсязі вимоги ухвали від 25 серпня 2021 року у справі № 591/7447/17 слідчого судді Зарічного районного суду про виконання вимог встановленого судового контролю.

9.Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у повній відповідності до:

-норми прямої дії статті 129-1 Конституції України про обов`язковість виконання судового рішення, яке набрало законної сили,

-норми прямої дії статті 131-1 Конституції України про повноваження прокурора,

-імперативних вимог статті 535 КПК за якою судове рішення, що набрало законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили. Органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Крім того, ОСОБА_2 надав суду клопотання про судове засідання в режимі відеоконференції, в якому зазначив про те, що з 05.05.2022 року він перебуває в евакуації за межами України, з правом проживання в Норвегії, що позбавляє його можливості прибути в судове засідання. Просить провести судове засідання за його участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису

Розглянувши клопотання ОСОБА_2 про судове засідання в режимі відеоконференції, суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) , у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми. Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує. Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті. Копія ухвали може бути надіслана електронною поштою, факсимільним або іншим засобом зв`язку. Суд, що отримав доручення, за погодженням з судом, що надав доручення, зобов`язаний у визначений в ухвалі строк організувати виконання зазначеного доручення. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи. Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відеозапису. Особа, якій забезпечується захист, може бути допитана в режимі відеоконференції з такими змінами зовнішності і голосу, за яких її неможливо впізнати. Дистанційне судове провадження згідно з правилами цієї статті може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких віднесено до компетенції суду.

Новий КПК України вводить такі, які раніше не застосовувалися в кримінальному процесі, можливості проведення слідчих дій. Однією з таких новел є так зване дистанційне проведення процесу, який в залежності від стадії ділиться на два етапи: - дистанційне досудове розслідування; - дистанційне судове провадження. Таке нововведення зумовлене: 1) наявністю сучасних технологій, що дозволяють проводити слідчі дії без безпосередньої присутності учасників в місці їх проведення; 2) можливістю і необхідністю у зв`язку з цим доцільно, ефективно і економно використовувати трудові, часові та фінансові ресурси в кримінальному судочинстві. Одним з видів слідчих дій, що дозволяють проводити дистанційно, тобто в режимі відеоконференції, є допит учасників процесу. Така можливість передбачена ст. ст. 232, 336 КПК України. Перш за все, необхідно відзначити два моменти: 1) дистанційне досудове розслідування та судове провадження не є обов`язковими та можуть застосовуватися за рішенням уповноваженої особи. Відповідно, це визначається в кожному конкретному випадку індивідуально, з урахуванням обставин справи; 2) зазначена стаття передбачає перелік випадків для проведення допитів в режимі відеоконференції при трансляції з іншого приміщення (тобто дистанційного досудового розслідування) . Даний перелік випадків не є вичерпним, оскільки останнім, п`ятим пунктом переліку, зазначено "наявність інших підстав, визначених слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом як достатніх" для використання відеоконференції. До іншим, прямо передбачених випадків відносяться: 1) неможливість безпосередньої участі певних осіб в досудовому або судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин. Тут законодавець віддав на відкуп особам, які ведуть процес, визначення поважності причини. Використання оцінного поняття, з одного боку, дозволяє в кожному випадку індивідуально підійти до такого питання. З іншого боку, при недобросовісності особи, ведучого процес, це підстава для зловживання шляхом необхідного в даній конкретній ситуації тлумачення поважності (як розширювального, так і такого, що звужує) . 2) Необхідність забезпечення безпеки осіб. При цьому дозволяється використовувати такі зміни зовнішності і голосу, при яких цих осіб неможливо буде впізнати. 3) Проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого. У цьому випадку, крім зазначених вище і нижче підстав для використання відеоконференції, ст. 354 КПК України додає ще одна підстава для допиту з використанням відеоконференції стосовно цієї категорії свідків і потерпілих - необхідність об`єктивного з`ясування обставин та/або захисту прав малолітнього або неповнолітнього свідка. Така необхідність зумовлена особливостями психіки таких учасників процесу - несформованістю власної позиції, підвищеною сприйнятливістю до навіювання, схильністю до фантазування, схильності впливу з боку інших осіб, особливо старших за віком. 4) Необхідність прийняття таких заходів для забезпечення оперативності досудового розслідування і судового провадження. Дана підстава співвідноситься з першим підставою, оскільки однією з перешкод для оперативності досудового розслідування та судового провадження є саме неможливість безпосередньої участі осіб в процесі та неможливість їх оперативного прибуття в такий. Відповідно, в процесі правозастосування можуть виникнути питання стосовно розмежування цих підстав і застосування в тому чи іншому випадку одного з цих пунктів КПК України. Найбільш доцільною в цій ситуації видається позиція співвіднесення цих підстав як загального (необхідність забезпечення оперативності) і спеціального (неможливість безпосередньої участі) . Таке тлумачення є логічним похідним, оскільки неможливість безпосередньої участі є лише одним з перешкод оперативності. Забезпечення оперативності може бути обумовлено як неможливістю особистої участі, так і іншими моментами. Відповідно, якщо використання відеоконференції буде обумовлено відсутністю учасника процесу, то необхідно буде посилатися на п. 1 ч. 1 ст. 232 або на ст. 336 КПК України, якщо ж іншими причинами необхідності забезпечення оперативності процесу КПК України - то на п. 4 ч. 1 ст. 232 або на ст. 336 КПК України. Останньою підставою в зазначених статтях є розширювальний пункт, що дозволяє використовувати інші підстави, визначені достатніми. Крім регламентації підстав для застосування відеоконференції під час допитів учасників процесу, законодавець закріпив інші моменти, які регулюють процедуру таких дій, а саме: вимоги до процедури прийняття рішення про застосування відеоконференції. Таке рішення приймається особою, що веде процес (слідчим, прокурором, слідчим суддею, судом) . Ініціатором такого рішення може бути як суб`єкт, який веде процес, так і сторона кримінального провадження або інші учасники цього провадження. Відповідно, клопотати про застосування відеоконференції можуть як сторони захисту і звинувачення, так і ті особи, допит яких необхідно проводити. У разі якщо сторона провадження або потерпілий заперечують проти дистанційного провадження, то рішення про застосування оформляється мотивованою ухвалою, в якій обґрунтовується прийняте рішення. Якщо таке заперечення виходить від підозрюваного, в якому він буде знаходитися дистанційно, то застосування відеоконференції неможливо. Технічні вимоги. Новий КПК України висуває певні вимоги і до техніки, за допомогою якої проводиться відеоконференція. Такими є: - належні якість зображення і звуку. Роз`яснення терміна "належну якість" новий КПК України не містить. Аналіз норм, що регламентують процедуру відеоконференції, дозволяє зробити висновок, що належну якість зображення - це зображення, що дозволяє однозначно ідентифікувати особу по його зображенню усіма учасниками процесу та зафіксувати це зображення технічними засобами з подальшою можливістю ідентифікації допитуваного за зображенням. Належна якість звуку - це звук, що дозволяє чітко та розбірливо розрізнити показання допитуваного особи всіма учасниками процесу та зафіксувати його технічними засобами з наступною ідентифікацією допитуваного по його голосу. Інформаційна безпека. Цей термін в новому КПК України також не роз`яснений. Разом з тим чинна редакція Закону України "Про телекомунікації" містить поняття "інформаційна безпека телекомунікаційних мереж" , під якою розуміється здатність останніх забезпечувати захист від знищення, перекручення, блокування інформації, її несанкціонованого витоку або від порушення встановленого порядку її маршрутизації. Відповідно, під інформаційною безпекою відеоконференції можна розуміти здатність використовуваних для цього технічних засобів та технологій забезпечувати захист від знищення, перекручення, блокування інформації, її несанкціонованого витоку або від порушення встановленого порядку її маршрутизації. Можливість задавати питання й отримувати відповіді осіб, які беруть участь дистанційно, можливість реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України. Ця вимога має на увазі так звані "інтерактивність зв`язку" і "онлайн (лінійний, включений) режим зв`язку" . В цьому випадку всі учасники відеоконференції повинні чути та бачити один одного в режимі реального часу та таким же чином задавати питання, отримувати відповіді, надавати для ознайомлення документи та інші предмети і т. д. . Окрім дотримання специфіки допитів в режимі відеоконференції, законодавець поширив на ці випадки і загальні вимоги до допитів з безпосередньою участю осіб. Такі вимоги закріплені в ст. ст. 225-227 КПК України. Також новий КПК України зобов`язує особу, що веде процес, забезпечити такі процедури: 1) вручення допитуваній особі пам`ятки про процесуальні права останньої; 2) перевірку документів, що засвідчують особистість допитуваної особи; 3) перебування поруч з допитуваною особою до закінчення відповідного дії. Такі процедури повинні забезпечити, по-перше, дотримання прав допитуваного (вручення пам`ятки) . По-друге, ідентифікацію особистості допитуваного (перевірка документів, що засвідчують особу) . По-третє, добровільність і адекватність показань, виключення фізичного, психічного примусу, насильства і т. д. (перебування поруч з допитуваною особою) . Одночасно передбачені і варіанти реалізації таких процедур в залежності від місця перебування допитуваної особи: 1) Якщо допитувана особа знаходиться в приміщенні на території юрисдикції органу досудового розслідування (розгляду) або на території міста, в якому цей орган розташований (для міст з районним поділом) , то обов`язок виконання цих процедур покладено на посадову особу відповідного органу (судового розпорядника або секретаря судового засідання суду) . 2) Якщо допитувана особа перебуває поза територією юрисдикції або поза територією розташування органу, то такий обов`язок виконується органами внутрішніх справ, органами безпеки, органом, що здійснює контроль за дотриманням податкового законодавства, органом державного бюро розслідувань, на території юрисдикції якого знаходиться допитувана особа. Підставою для цього є доручення органу, який прийняв рішення про дистанційне провадження, яке оформляється постановою. Таку постанову може бути послано по електронній пошті, факсимільним зв`язком або ж іншим засобом зв`язку. Одержувач такого доручення зобов`язаний, за погодженням з автором постанови, в найкоротший термін організувати його виконання. 3) Якщо допитувана особа міститься в установі попереднього ув`язнення або в установі виконання покарань, то доручення виконується службовою особою відповідної установи. У зв`язку із застосуванням відеоконференції новий КПК України передбачає й обов`язковість фіксації ходу та результатів таких слідчих дій за допомогою технічних засобів відеозапису. Відеозапис в цьому випадку дозволить, за наявності сумнівів, в майбутньому ідентифікувати допитувану особа шляхом проведення відповідних експертиз і повторно відтворити показання в разі потреби. Також новий КПК України дозволяє слідчому, прокурору не тільки допитувати, а й опитувати в режимі відео- або телефонної конференції. Підставами для цього є знаходження особи в віддаленому від місця проведення розслідування місці, хворобу, зайнятість або інші причини, за якими особа не може без зайвих труднощів прибути своєчасно до слідчого, прокурора. Тут також оцінне поняття - інші причини, які, з одного боку, дозволяють індивідуально підходити до кожного випадку, а з іншого - бути інструментом зловживання в руках недобросовісних прокурорів і слідчих. Природно, регламентувати всі випадки в нормативному акті неможливо, тому оцінні поняття необхідні. Однак такі випадки в кримінальному процесі, в силу його специфіки та наслідків, необхідно звести до мінімуму та застосовувати тільки в разі гострої необхідності. Крім того, необхідно передбачити і механізми, що стримують свавілля органів, які ведуть розслідування, шляхом введення юридичної відповідальності, регламентації компетенції цих органів і т. п. . Також новий КПК України дозволяє слідчому, прокурору не тільки допитувати, а й опитувати в режимі відео- або телефонної конференції В результаті проведення опитування з використанням відео- та телефонної конференції слідчий, прокурор складають рапорт із зазначенням дати та часу опитування, даних про особу опитуваного, ідентифікаційних ознаках засобу зв`язку, використаного опитуваним, обставин, викладених опитуваним. При цьому слідчий, прокурор зобов`язані вжити заходів з метою встановлення особи опитуваного в режимі відео- або аудіоконференції та вказати в рапорті про те, яким чином була підтверджена особистість опитуваного. Роз`яснення, які заходи необхідно вживати та яким чином підтверджувати особистість опитуваного, законодавець не дав. Відповідно, в процесі правозастосовчої діяльності потрібно роз`яснення цих положень та вироблення єдиної практики застосування даних норм. Обов`язки фіксації опитування за допомогою технічних засобів аудіо- та відеозаписи в цьому випадку немає. Разом з тим законодавець дозволяє проводити таку фіксацію в разі потреби. При цьому визначення необхідності - виняткова компетенція слідчого, прокурора, і право опитуваного заявити таке клопотання або самому використовувати такі засоби в новому КПК України не передбачено. Висновок: підсумовуючи наведене, слід зазначити про те, що можливість допиту із застосуванням режиму відеоконференції є закономірним кроком щодо впровадження в кримінальний процес сучасних технологій зв`язку та фіксації інформації. Однозначно, така норма дозволить заощадити сили, час і кошти всіх учасників процесу, оскільки дасть можливість отримувати свідчення без безпосередньої присутності особи, а значить, не потребує приїзду однієї зі сторін процесу в іншу місцевість, оплати транспортних, витрат на відрядження, заробітної плати за період відсутності допитуваного особи на роботі. Природно, що такі положення, як і будь-який новий нормативний акт, в процесі використання зажадають коригувань та роз`яснень з метою одноманітного та законного застосування цих норм. Відповідно, завданням держави в особі її уповноважених органів буде аналіз практики застосування цих норм, розробка та прийняття відповідних роз`яснювальних актів. Адекватність, правильність цих актів, їх відповідність букві та духу закону багато в чому і визначить значення описаних норм нового КПК України для кримінального судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України, в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) , може здійснюватися не лише судовий розгляд, але й судове провадження в цілому, тому, виходячи з визначення судового провадження (п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України) , можливо дійти висновку про те, що в зазначеному режимі можна здійснювати і підготовче провадження. Разом з тим КПК України не передбачено здійснення дистанційного провадження слідчим суддею. Конкретний порядок дистанційного судового провадження встановлено наказом Державної судової адміністрації України "Про затвердження інструкції про порядок роботи з технічними засобами відеозапису ходу і результатів процесуальних дій проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання (кримінального провадження) " № 155 від 15.11.2012 року та затвердженою цим наказом інструкцією (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2012, 12, № 48) . За змістом ч. 1 ст. 336 КПК України дистанційне судове провадження може здійснюватися стосовно будь-якого учасника кримінального провадження (п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України) . Разом з тим, зважаючи на особливості процесуального статусу відповідних осіб, дистанційне провадження стосовно прокурора, захисника, адвоката свідка, представника потерпілого може здійснювати виключно у виняткових випадках. За наявності підстав суд може запропонувати відповідним особам тимчасово призначити іншого прокурора, тимчасово залучити іншого захисника тощо. Перелік підстав, за яких судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції, встановлений ч. 1 ст. 336 КПК України, не є вичерпним. Суд своєю ухвалою за наявності достатніх підстав може прийняти рішення про здійснення судового провадження в цілому або окремої процесуальної дії в режимі відеоконференції (п. 5 ч. 1 ст. 336 КПК України) . Достатність підстав суд визначає самостійно в кожному випадку з урахуванням особливостей конкретного кримінального провадження. Проте в будь-якому разі таке рішення суду повинно: 1) відповідати завданням кримінального провадження (ст. 2 КПК України) ; 2) не порушувати загальних засад кримінального провадження (ст. ст. 7-29 КПК України) ; 3) права обвинуваченого на захист. Суд постановляє відповідну ухвалу з власної ініціативи або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 336 КПК України) . Тому відповідне клопотання може заявити будь-хто з осіб, зазначених у п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України. За змістом ч. 2 ст. 336 КПК України суд має також при цьому з`ясувати думку учасників кримінального провадження щодо можливості дистанційного провадження, бо у разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. При цьому рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, може бути прийняте тільки за наявності згоди на це останнього (ч. 2 ст. 336 КПК України) . Відповідно до ч. 3 ст. 336 КПК України, застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну реалізацію прав учасників кримінального провадження. У випадку, якщо рівень відповідних технічних засобів та/або технологій не здатний забезпечити нормальний рівень спілкування учасників кримінального провадження, суду за наявності щонайменшої можливості слід прийняти рішення про здійснення судового провадження у загальному порядку. Оскільки здійснення дистанційного судового провадження виключає безпосереднє спілкування осіб, які беруть в ньому участь, КПК України встановлює додаткові гарантії прав його учасників, які, зокрема мають запобігти можливості зловживань та фальсифікацій доказів. Так, згідно ч. 4 ст. 336 КПК України, якщо будь-яка особа (обвинувачений, потерпілий, свідок тощо) , яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання. Порушення зазначених вимог може бути підставою для визнання відповідних доказів такими, що отримані незаконним шляхом. На відміну від обов`язку суду вчинити дії, зазначені у ч. ч. 4, 5 ст. 336 КПК України, встановлює право суду надати відповідне судове доручення іншому суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені ч. 4 ст. 336 КПК України. Оскільки інше не зазначено в КПК України, відповідна ухвала може бути постановлена судом як з власної ініціативи, так і за клопотанням учасників судового провадження. Разом з тим слід зауважити на тому, що, виходячи з буквального тлумачення вимог ч. 4 ст. 336 КПК України, у випадку здійснення дистанційного провадження апеляційним судом, Вищим антикорупційним судом чи Верховним Судом, відповідні суди мають надсилати своїх працівників для здійснення дій, передбачених ч. 4 ст. 336 КПК України, у межах області або України в цілому (оскільки юрисдикція цих судів розповсюджується на відповідну територію) , що є складним та може негативно відбитися па оперативності судового розгляду. Відтак вбачається доцільним застосування у такому випадку за аналогією ч. 5 ст. 336 КПК України, яка надає право відповідному суду звернутися із дорученням про вчинення дій, зазначених у ч. 4 ст. 336 КПК України, до місцевого суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа. Як зазначено в п. 1.2. висновків листа-узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою" від 01.02.2015 року, яке 03.12.2014 року було обговорено суддями судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, схвалено та рекомендовано для затвердження пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із пропозицією надіслати апеляційним судам для врахування в судовій практиці здійснення дистанційного судового провадження є дієвим механізмом забезпечення здійснення судового розгляду у розумні строки. Відтак з огляду на те що рішення про здійснення дистанційного судового провадження може бути ухвалено судом за власною ініціативою, а не лише за клопотанням сторони чи інших учасників судового провадження суду у кожному конкретному випадку, одразу після виникнення обставин, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК України, необхідно з`ясовувати думку обвинуваченого про здійснення дистанційного судового провадження (опублікування в періодиці: Закон і Бізнес, 2015, 02, № 6, Закон і Бізнес, 2015, 02, № 7, Часопис цивільного і кримінального судочинства, 2015, 00, № 3, Кримінальне судочинство. Судова практика у кримінальних справах, 2015, 00, № 2) .

Згідно ч. ч. 4, 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 року (із змінами і доповненнями) особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Якщо всі учасники справи беруть участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, здійснюється транслювання перебігу судового засідання в мережі Інтернет в обов`язковому порядку. Учасникам судового процесу на підставі судового рішення забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому законом. Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення.

Крім того, суд вважає за доцільне, можливе та необхідне взяти до уваги положення розд. ІІІ "Порядок подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції" Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду (додаток до наказу Державної судової адміністрації України № 196 від 23.04.2020 року) , затвердженого наказом Державної судової адміністрації України "Про внесення змін до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду № 196 від 23.04.2020 року (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державної судової адміністрації України № 314 від 15.07.2020 року) , згідно якому для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції учасник справи повинен попередньо зареєструватись з використанням власного електронного підпису в системі та перевірити наявні у нього власні технічні засоби на відповідність технічним вимогам, визначеним для роботи з обраною для проведення відеоконференції системою. У разі, якщо учасник не має електронного підпису (або система не дозволяє реєстрацію з використанням електронного підпису) , то він повинен попередньо зареєструватись в системі з використанням логіну та паролю чи за допомогою інших передбачених обраною системою засобів реєстрації. При цьому в своїй заяві про участь у судовому засіданні, поданій відповідно до п. 3 цього розділу, учасник справи повинен вказати про наявність або відсутність у нього електронного підпису. Рішення про можливість підтвердити особу учасника справи, коли така особа не має електронного підпису (або система не дозволяє реєстрацію з використанням електронного підпису) , а також рішення про обрання системи, що буде використана для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, приймається головуючим суддею, у провадженні якого знаходиться справа. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зразок якої наведено в додатку 2 до цього Порядку, не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У заяві учасник справи обов`язково зазначає: - назву суду; - номер судової справи; - дату та час судового засідання, в якому учасник бажає взяти участь в режимі відеоконференції; - своє прізвище, ім`я та по-батькові; - свій статус в судовій справі; - електронну адресу, яка використана їм для реєстрації в системі; - назву системи, яка пропонується для проведення відеоконференцзв`язку (у разі використання іншого програмного забезпечення, ніж розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua) ; - номер телефону для зв`язку із судом; - відмітку про наявність або відсутність електронного підпису. Копія заяви в той самий строк надсилається учасником, що подав заяву, іншим учасникам справи. Заява подається до суду та надсилається іншим учасникам справи в порядку, визначеному процесуальним законодавством, дозволеними засобами зв`язку. Заява учасника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в день її надходження до суду підлягає реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду та передається відповідному головуючому судді. У разі коли в судовому засіданні дистанційно беруть участь кілька учасників, то секретар судового засідання засобами телефонного зв`язку (електронної пошти) з`ясовує та узгоджує із усіма учасниками судового процесу, які подали заяву на проведення засідання в режимі відеоконференції, про наявність у них відповідного програмного забезпечення та можливість його використання для проведення судового засідання. Головуючий суддя приймає рішення про можливість проведення засідання в режимі відеоконференції за умови наявності в суді відповідної технічної можливості (наявність обладнання та можливість його використання у визначений день і час) та інформує про це секретаря судового засідання. Секретар судового засідання інформує учасника справи засобами телефонного зв`язку (електронної пошти) , вказаними в заяві, щодо технічної можливості проведення засідання в режимі відеоконференції або відсутності такої можливості.

Згідно роз`ясненню Міністерства юстиції України "Проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції під час судового провадження" від 22.07.2013 року положеннями ст. 336 КПК України встановлений чіткий порядок та зазначені основні умови проведення судових засідань в режимі відеоконференції. Відповідно до ст. 336 КПК України дистанційне судове провадження може здійснюватися в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, Верховному Суді України під час здійснення судового провадження з будь-яких питань, розгляд яких належить до компетенції суду. Рішення про здійснення дистанційного судового провадження ухвалює суд (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/n0015323-13#Text) .

Отже, оскільки здійснення судового провадження у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження) , це право, а не обов`язок суду, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про судове засідання в режимі відеоконференції слід відмовити за безпідставністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 315, 316, 336, 350, 369-372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про судове засідання в режимі відеоконференції, відмовити за безпідставністю.

Копію ухвали (резолютивної частини) негайно направити на електронну пошту ОСОБА_2 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повний текст буде складено буде складено 24.03.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1