Справа № 524/6828/22
Провадження № 1-кс/524/2859/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року

слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , - підозрюваного ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

- ОСОБА_4 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі чорнолісся широкопадського району сахалінської області рф, українця, громадянина України, освіти середня, розлученого, пенсіонера, має статус особи з ознаками інвалідності 3-ої групи, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в матеріалах досудового розслідування зареєстрованого 27 листопада 2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002159 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Зазначав, що 28.11.2022р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що небезпечне для життя в момент спричинення.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що 26.11.2022 року, близько 19:00 год. підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи вдома за своїм зареєстрованим місцем проживання, під час спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_6 , з власно надуманих мотивів і мети, вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з прямим злочинним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, взяв правою рукою з поверхні столу предмет з пластиковим руків`ям чорного кольору, зовні схожий на кухонний ніж, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс два удари вказаним предметом в ліву частину грудей ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження.

Слідчий посилався на те, що згідно довідки з КНМП «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» від 28.11.2022 року у ОСОБА_6 встановлено діагноз: «Проникаюче поранення передньої стінки грудної клітки. Травматичний гемоторакс. Травма плеври. Множинні відкриті рани передпліччя», які відповідно до п/п «к» п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України 6 від 17.01.1995 року, відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

За даним фактом СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області 27.11.2022 відповідні відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002159 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім визнання вини, доводиться зібраними в провадженні доказами, а саме: - протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 ; - протоколом огляду к.5 с.26 буд.8 по вул..Перемоги в м. Кременчуці та вилучення одягу підозрюваного ОСОБА_4 і ножа зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров; - протоколом огляду к.4 с.26 буд.8 по вул..Перемоги в м. Кременчуці та вилучення одягу потерпілого ОСОБА_6 зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров; - протоколами впізнання ОСОБА_4 по фотокартці потерпілим ОСОБА_6 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , , протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - довідкою КНМП «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна», відповідно до якої ОСОБА_6 встановлено діагноз: проникаюче поранення передньої стінки грудної клітки, травматичний гемоторакс, травми плеври, множинних відкритих ран передпліччя, ознаки алкогольного сп`яніння; - речовими доказами одяг підозрюваного ОСОБА_4 , одяг потерпілого ОСОБА_6 , ніж зі слідами речовини бурого кольору.

Слідчий вказує на наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть суттєво вплинути на проведення досудового розслідування, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, зі слідством співпрацює, проведенню досудового розслідування не перешкоджає, має статус особи з ознаками інвалідності 3-ої групи за зором (відсутнє око) та потребує періодичного лікування.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки. Тобто, застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Республіка Польща (заява № 38797 від 03.11.2003р.).

Розглядаючи дане клопотання, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії», заява № 26772/95 від 10.04.1994 р. та у справі «Харченко проти України», заява №40107/02 від 10.02.2011 р.).

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»): тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу» (пункт 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України», заява № 38717/04 від 14.10.2004 р.).

Право на свободу є одним із основоположних прав людини, яке має виняткову роль як засіб забезпечення інших прав і свобод людини. Це право гарантується статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 29 Конституції України.

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

ЄСПЛ відповідно до усталеної практики зазначив, що особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду - суворим винятком.

Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Курт проти Туреччини» (заява від 11.05.1994 р.) тримання під вартою не можна виправдати тільки тяжкістю злочину та у справі «Мамедова проти Росії» (заява № 7064/05 від 06.01.2005 р.), де вказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що підозрюваний переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходу розслідування є недостатнім. Також, даним рішенням зазначено, що ризик знищення доказів втрачає свою значимість після їх повного зібрання.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час розгляду слідчим суддею клопотання, прокурором та слідчим не було доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують всі одночасно ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні щодо необхідності та з метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , а також обставин, передбаченими п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним в клопотанні, з урахуванням кримінального процесуального законодавства України, Європейської конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, зокрема, з урахуванням того, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обмежує право особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 цієї Конвенції, і, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу з врахуванням правової позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

Тому, слідчий суддя з врахуванням та у відповідності до кримінального процесуального законодавства України, Європейської Конвенції з прав людини та практики Європейського суду з прав людини, з урахуванням конкретних обставин справи та даних, стосовно особи ОСОБА_4 , котрий має стабільні соціальні зв`язки у м. Кременчук, де має одне і те ж саме зареєстроване і фактичне місце проживання, а також, що у цьому населеному пункті проживають його дорослі діти, його вік та стан здоров`я, має статус особи з ознаками інвалідності 3-ої групи по зору (відсутнє око), що він не працює, його сімейний стан, зокрема, що він є розлученим, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, що йому ставиться у вину вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, який може переховуватися від органів досудового слідства та суду, враховуючи факт запізнення у судове засідання, дійшов висновку про можливість та доцільність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якшого у порівнянні з тим, яке ставиться у клопотанні, у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житлове приміщення, в якому він фактично проживає, і, що такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків. Одночасно, слідчий суддя враховує, що підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні, відсутні. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що слідчий та прокурор не довели наданням достовірних відомостей на підтвердження факту наявності одночасно всіх ризиків, які зазначалися у клопотанні.

Таким чином клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 131, 132, 177, 178, 179, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 задовольнити частково.

Відмовити слідчому СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

-не відлучатися з місця проживання - АДРЕСА_1 , крім випадків відвідування медичних (лікувальних) закладів та установ, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених цією ухвалою, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 27 січня 2023 року в межах строку досудового розслідування (п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України).

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного - Кременчуцькому РУП ГУ НП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: