Справа № 175/4613/20
Провадження № 1-кп/175/257/20
Вирок

Іменем України

26 грудня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (дистанційно),

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000899 відносно

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , з базовою загальною середньою освітою, незаміжньої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої у громадській організації «Твоє життя» по вул. В`єтнамській, буд. № 39 у м. Дніпрі, раніше судимої 15.07.2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.307, ст.ст.75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

встановив:

16 липня 2020 року о 10.00 годині у неповнолітньої ОСОБА_7 , яка перебувала поблизу буд. № 15-а по вул. 8-го Марта в смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого збуту невизначному колу осіб з числа наркозалежних особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс.

З цією метою того ж дня о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи за вищевказаною адресою, за невстановлених слідством обставин у невстановлений спосіб незаконно придбала наркотичний засіб канабіс, який розфасувала у 34 прозорі та сині сліп-пакети, поклала до синьої сумки та зберігала при собі з метою збуту.

16 липня 2020 року у проміжок часу з 17.00 години до 17 години 30 хвилин під час проведення слідчим СВ Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області огляду місця події поблизу зупинки автобусного маршруту № 59 по вул. 8-го Марта в смт. Слобожанське, неповнолітня ОСОБА_7 добровільно видала співробітникам поліції 34 сліп-пакети з речовиною рослинного походження у подрібненому стані зеленого кольору масами 0,949 г, 0,976 г, 0,965 г, 0,957 г, 0,927 г, 0,885 г, 0,842 г, 0,968 г, 0,964 г, 0,936 г, 0,946 г, 0,937 г, 0,968 г, 0,959 г, 0,906 г, 0,859 г, 0,873 г, 0,947 г, 0,975 г, 0,958 г, 0,976 г, 0,939 г, 0,971 г, 0,911 г, 0,994 г, 0,833 г, 0,898 г, 0,972 г, 0,973 г, 0,967 г, 0,954 г, 0,953 г, 0,958 г і 0,951 г, яка згідно висновку експерта і наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих і особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000 року, відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс», обіг якого заборонено, масами в перерахунку на висушену речовину 0,854 г, 0,878 г, 0,869 г, 0,861 г, 0,834 г, 0,797 г, 0,758 г, 0,871 г, 0,868 г, 0,842 г, 0,868 г, 0,843 г, 0,871 г, 0,863 г, 0,815 г, 0,773 г, 0,786 г, 0,852 г, 0,878 г, 0,862 г, 0,878 г, 0,845 г, 0,874 г, 0,820 г, 0,895 г, 0,750 г, 0,808 г, 0,875 г, 0,876 г, 0,870 г, 0,859 г, 0,858 г, 0,862 г і 0,856 г, а всього загальною масою 28,769 г, котрий ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала у повному обсязі та пояснила наступне. Приблизно з квітня 2020 року вона почала вживати наркотики та за порадою знайомих підписалася на телеграм канал, в якому розпочала переписуватися з незнайомим громадянином, який направляв їй геолокацію місця знаходження наркотичного засобу канабіс і місця, в яких вона повинна була розкладати вказані наркотики в сліп-пакетах. 16.07.2020 року близько 10.00 години вона вчергове за допомогою мобільного додатку «Телеграм» зв`язалася з тим же громадянином, який повідомив їй місце закладки наркотиків, за якими в той же день вона поїхала і після того як забрала наркотики була затримана працівниками поліції на вул. 8-го Марта в смт. Слобожанське. У скоєному щиросердно кається та просить суворо не карати, оскільки на даний час в її житті відбулися суттєві зміни, вона перебуває в ГО «Твоє життя», де про неї піклуються та допомагають, а тому обіцяє виправитися та не вчиняти подібного.

Провина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за клопотанням прокурора та згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорюються сторонами.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченою змісту обставин інкримінованого їй діяння та добровільності її позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 22.12.2020 року, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , і її умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів.

Згідно з обвинувальним актом, інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення вчинено вул. 8-го Березня в смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області.

Разом з тим, як убачається з рішення виконкому Слобожанської селищної ради від 17.02.2021 року № 187, у с АДРЕСА_2 є вулиця 8-го Марта, а на вулиця 8-го Березня.

Суд вважає можливим уточнити вказану неточність, яка відповідатиме фактичним даним, установленим під час судового провадження, і не буде суперечити вимогам процесуального закону.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини справи та особу ОСОБА_7 , - до вчинення інкримінованого злочину не судима та не притягалася до кримінальної відповідальності, на обліку в Секторі ювенальної превенції не перебувала, незадовільно характеризується за час навчання у Державному професійно-технічному навчальному закладі «Дніпровське вище професійне училище будівництва» з 01.09.2018 року по 08.10.2020 рік, являється круглою сиротою без опіки, з 01.06.2022 року перебуває в центрі реінтеграції та адаптації ГО «Твоє життя», де позитивно характеризується, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, складеної відповідно до вимог ст.314-1 КПК України, ризик вчинення неповнолітньою ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що її виправлення можливе без позбавлення волі лише у винятковому випадку та за умови постійного нагляду та контролю, де є можливість застосування до неї різноманітних програм диференційованого виховного впливу з метою формування прагнення до заняття суспільно-корисною діяльністю, сумлінного ставлення до праці, дотримання вимог законів та інших прийнятих у суспільстві правил поведінки, підвищення загальноосвітнього та культурного рівня. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, орган з питань пробації вважає доцільним покладання на правопорушницю обов`язків відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкриті кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою.

Обставин, що обтяжують її покарання, суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Частиною 1 статті 103 КК України передбачено, що при призначенні покарання неповнолітньому, суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 вказав, що окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

За приписом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина це особа віком до 18 років.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, зазначено, що …дитина, внаслідок її фізичної та розумової незрілості, потребує спеціальної охорони та піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Статтею 37 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, прийнятої 44 сесією Генеральною Асамблеєю ООН (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, передбачено, що Держави-учасниці забезпечують, щоб: а) жодна дитина не піддавалась катуванням та іншим жорстоким, нелюдським або принижуючим гідність видам поводження чи покарання…; b) жодна дитина не була позбавлена волі незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання, позбавлення волі та тюремне ув`язнення дитини здійснюються згідно з законом і використовуються лише як крайній захід і протягом якомога більш короткого відповідного періоду часу.

Виходячи з наведеного та положень ст.ст.65-67, 103 КК України, з урахуванням обставин справи та даних про особу ОСОБА_7 , яка вчинили інкримінований злочин у неповнолітньому віці, її ставлення до наслідків цього злочину, вчиненого до засудження за вироками Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.07.2021 року, інформації про умови життя та виховання обвинуваченої, відображеній у досудовій доповіді уповноваженого органу з питань пробації, позиції цього органу щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі, а також думки прокурора щодо виду і міри покарання, при наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та при відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим, із застосуванням ст.69 КК України, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України, з випробуванням на підставі ст.ст.75, 104 КК України з встановленням іспитового строку на максимальний строк, за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів як нею, так і іншими особами.

З огляду на положення ч.2 ст.98 КК України до ОСОБА_7 не підлягає застосуванню додаткове покарання у виді конфіскації майна, що передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування 18.12.2020 року слідчим суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого сплинув 18.02.2021 року. У ході судового провадження цей запобіжний захід не продовжувався та інший не обирався. Тому при ухваленні вироку питання запобіжного заходу судом не вирішується.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченої підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи, які складають 1307,60 грн., що підтверджується довідкою експертної установи МВС України (а.к.п.65).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та, із застосуванням ст.69 КК України, піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням у виді 5 років позбавлення волі, призначеним за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі двох років іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, навчання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченої ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1 ) 1307 (одну тисячу триста сім) гривень 60 копійок на користь держави (Р/р - НОМЕР_2 , ОКПО казначейства 37988155, ГУК у Дніпропетровській обл./ОТГ Слобожанське/24060300, Казначейство України (ЕАП), Код платежу - 4060300, призначення платежу за експертизу № 19/104-8/4965 від 25.11.2020 року, проведену Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України).

Наркотичний засіб «канабіс» у спеціальному пакеті № 1176958, який зберігається у камері схову речових доказів ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанови слідчого СВ ДРВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 від 01.12.2020 року по квитанції під № 00000242 (порядковий № 330), - знищити після набрання вироком законної сили.

Мобільний телефон Vivo 1820 (синього кольору) imei НОМЕР_3 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 по розписці від 19.11.2020 року, - залишити в її розпорядженні після набрання вироком законної сили.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій, захиснику і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1