Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/143/23
Провадження № 1-кп/499/31/23
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2023 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000006 від 05.02.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст.296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддя ОСОБА_1 визначений як головуючий у кримінальному провадженні № 0000006 від 05.02.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст.296 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду з клопотанням про розгляд в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Після отримання даного кримінального провадження суддею ОСОБА_1 заявлено самовідвід у вказаній справі , оскільки ним встановлено, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст.296 КК України в громадському місці, а саме в торгівельній залі продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_3

ФОП ОСОБА_3 є матірю його дружини ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 є особою, яка повідомила про вчинення кримінального правопорушення та власником продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », тобто згідно обвинувального акту місцем вчинення кримінального правопорушення.

Учасники кримінального провадження для розгляду заяви про самовідвід не викликались, в зв`язку з тим, що є клопотання про розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні.

Розглянувши заяву про самовідвід суд вважає, що вона підлягає задоволенню виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Визначаючи, чи є суд незалежним, ЄСПЛ звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватися навіть гіпотетичної можливості впливу на суд. Існування самої лише можливості зовнішнього впливу на суд ЄСПЛ іноді визнає достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду («Бєлілос проти Швейцарії», «Очалан проти Туреччини»). ЄСПЛ застерігає, що навіть самі лише сумніви «розсудливого спостерігача» в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд («Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії», «Веттстейн проти Швейцарії»).

Для висновку про наявність у конкретній справі правомірної підстави сумніватися у безсторонності судді думка особи може враховуватися, але вона не має вирішального значення. Вирішальним є те, чи можна вважати такі сумніви об`єктивно виправданими (див. рішення у справі : «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989 року, п. 48).

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення..

Згідно з п.12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Наявність родинних стосунків та постійне спілкування між собою є підставою для задоволення самовідводу, з метою виключення будь-яких сумнівів в інших учасників кримінального провадження.

Зазначене також підтверджується п 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, згідно якого суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відвід судді є одним із тих механізмів, що забезпечують законність та обґрунтованість рішень і покликані гарантувати захист від впливу на суд різних зовнішніх факторів.

Законодавець покладає на суддів (за наявності певних підстав) обов`язок ініціювати процедуру самовідводу, що безсумнівно має свідчити про високу сумлінність судді як особистості, його самосвідомість, професіоналізм, незалежність та неупередженість, що є неодмінною гарантією справедливого вирішення судових спорів.

При розгляді заяви про самовідвід у даній справі, суд виходить з суб`єктивного критерію, про що йдеться мова у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Суд зазначає, що ознак упередженості судді ОСОБА_1 при розгляді даної справи на даний час на встановлено.

Тому з метою запобігання таких сумнівів, гарантування справедливого розгляду справи, суддя дійшов до висновку, про те, що заява про самовідвід судді є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76, 80 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заявлений самовідвід судді ОСОБА_1 від участі у розгляді об`єднаного кримінального провадження № 0000006 від 05.02.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст.296 КК України.

Кримінальне провадження № 0000006 від 05.02.2023 за обвинуваченням: ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення передбачених ч.1 ст.296 КК України передати в канцелярію Іванівського районного суду Одеської області для визначення іншого складу суду у порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1