Справа № 496/445/23
Провадження № 1-кс/496/136/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року слідчий суддя Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, українця, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця, старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

за матеріалами кримінального провадження № 0000038 від 17.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 днів.

При цьому вказує на те, що СВ Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000038 від 17.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України. 15.09.2022 на підставі Указу Президента України від 17.05.2022 №342/2022 ОСОБА_5 призваний до лав Збройних сил України, 18.09.2022 у ВЧ НОМЕР_2 прийняв присягу та наказом від 22.11.2022 №314 солдата ОСОБА_5 , відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами), з 22.11.2022 зараховано на військову службу у військовому званні «солдат» на посаду старшого стрільця військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_5 , перебуваючи на військовій службі в рядах Збройних сил України, мав досвід поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, був достовірно обізнаний з вимогами законодавства щодо порядку зберігання, носіння, обліку та використання зброї, проте вчинив умисний злочин проти громадської безпеки, за наступних обставин. Так, у ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір, направлений на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Він, діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, однак не пізніше 17.01.2023 придбав, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу за адресою: АДРЕСА_2 , 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі (^-140-82 Т), 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі (122-81- УЗРГМ-2 583). 17.01.2023 рокусв період часу з 20:22 год до 21:05 год, співробітниками поліції проведено огляд за адресою: АДРЕСА_2 , навпроти будівлі відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого виявлено та вилучено 1 (один) корпус ручної осколкової гранати РГД-5 з маркуванням на корпусі (^-140-82 Т), 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі ( НОМЕР_3 ). 18.01.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а також на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків переховування від органу досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, вважає, що наявний також ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, що не вказано слідчим у клопотанні. При цьому пояснив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не одружений, під час проходження військової служби набув спеціальних навичок, які може використовувати з метою здійснення протиправних дій. Крім того, просив врахувати, що підозрюваний погрожував гранатою працівникам поліції, які його зупинили, готується відповідне повідомлення про підозру. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, пояснивши, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування, ризики, вказані прокурором, не обґрунтовані, просила застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, при цьому зазначив, що він не одружений, але перебуває у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, має малолітню дитину, що свідчить про те, що у нього наявні міцні соціальні зв`язки. Просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши пояснення прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого йому може бути призначено покарання на строк до семи років позбавлення волі, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки (доказів того, він має сім`ю та дитину, суду не надано), а тому наявний ризик того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, який виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_5 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, є доведеним.

Натомість ризики, передбачені п.3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

З підстав, наведених вище, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні клопотання, про що просив захисник. Що стосується застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, про що просили захисник та підозрюваний, слідчий суддя вважає, що цей запобіжний захід не сприятиме належній процесуальній поведінці підозрюваного з підстав, наведених вище.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Визначаючи розмір застави, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно п. 3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, з урахуванням особи підозрюваного, його віку та стану здоров`я, майнового стану, обставин злочину, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави в межах розмірів, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який передбачений для осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні тяжкого злочину, а саме: у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 грн (60х2684).

З огляду на наведене суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити строк дії ухвали 60 днів з дня затримання, а саме з 17.01.2023 року до 17.03.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 161040 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з с. Дружне Калинівського району Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1