ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/8419/21 Номер провадження 11-кп/814/2294/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 жовтня 2021 року за №0001024, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 листопада 2022 року обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що прокурором не доведено: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України; неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є фізичною особою-підприємцем, характеризується позитивно, проходив військову службу в Збройних Силах України, є учасником АТО; обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.129 КК України.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового засідання апеляційної інстанції, заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду за їх відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ним у стані алкогольного сп`яніння кримінальних правопорушень, передбачених п.7 ч.2 ст.115 КК України умисного протиправного заподіяння смерті (умисного вбивства) ОСОБА_9 з хуліганських мотивів; ч.1 ст.129 КК України погрози вбивством ОСОБА_10 , яка мала реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

Як видно з матеріалів провадження, необхідність застосування обвинуваченому запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється.

Разом з цим колегія суддів, оцінюючи в сукупності обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, погоджується з висновком першої судової інстанції про неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти раніше встановленим ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, розгляд якого на даний час продовжується місцевим судом, учинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням також тяжкості декількох кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , зокрема особливо тяжкого злочину проти найвищої соціальної цінності - життя особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі.

Усупереч доводам апелянта встановлені під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності не дають підстав стверджувати про наявність в ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки. Окрім того, згідно з даними копії паспортного документа обвинувачений є неодруженим.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що обвинувачений не судимий, проходив військову службу, є учасником АТО, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває, однак дані відомості не спростовують висновки суду першої інстанції про неможливість запобігти наведеним вище ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Так, відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що зменшились і не змінились ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, зокрема з невідворотними наслідками у вигляді смерті людини, вчинених з хуліганських мотивів у стані алкогольного сп`яніння, що мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу, як просить захисник.

Колегія суддів уважає наявним об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_7 перебувати на волі.

Пунктом 2 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель ОСОБА_9 , і враховуючи існуючі ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, обставини, визначені ст.178 КПК України, в оскаржуваній ухвалі обґрунтовано не визначено розмір застави обвинуваченому.

Щодо доводів апелянта, які стосуються оцінки доказів для вирішення питання про визнання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, винною чи невинною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, то вони не стосуються процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу та підлягають вирішенню судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни продовженого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, через це апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4