Справа № 464/5652/22
пр.№ 1-кс/464/1335/22
У Х В А Л А

28 листопада 2022 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів,

у с т а н о в и в:

Слідчий Відділу поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 у зв`язку із досудовим розслідуванням кримінального провадження звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , про надання тимчасового доступу до документів, які знаходяться у володінні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
У судове засідання слідчий не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності.
На підставі ч.4 ст.163 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання у відсутності представників осіб, у володінні яких знаходяться документи.

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Виходячи з положень ст.ст.131, 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володіння якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відділом поліції № 2 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 17 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.110 КК України.
Як регламентовано ст.160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст.161 КПК України.

Таким чином, з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів має право звернутися сторона кримінального провадження.

У даному випадку з відповідним клопотанням звернувся слідчий СВ Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, тобто слідчий органу Національної поліції України.

Відповідно до ч.2 ст.216 КПК України кримінальні провадження про злочини, передбачені ст.110 КК України, відносяться до підслідності органів безпеки.

Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування або за наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування відповідного органу досудового розслідування чи здійсненням ним досудового розслідування в умовах воєнного стану - ч.5 ст.36 КПК України.

У наданих слідчому судді матеріалах клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів немає відомостей про визначення підслідності у кримінальному провадженні, внесеному17 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000915 за органом поліції. Доказів об`єктивної необхідності здійснення досудового розслідування кримінального провадження, яке кваліфіковано за ст.110 КК України та не віднесено до підслідності Відділу поліції № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, подане слідчому судді клопотання не містить.

До матеріалів клопотання не долучено доказів неефективності проведення досудового розслідування, не представлено відомостей щодо наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють функціонування органів безпеки чи здійсненням ними досудового розслідування в умовах воєнного стану, відсутня постанова керівника відповідного рівня прокуратури про зміну чи визначення територіальної чи предметної підслідності проведення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на це варто зазначити, що відповідно до положень п.2 ч.3 ст.87 КПК України недопустимими визнаються докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень. Здійснення досудового розслідування неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елемента принципу верховенства права, про що йдеться у багатьох висновках Верховного Суду, є визнання доказів, одержаних під час досудового розслідування, недопустимими на підставі ст.86, п.2 ч.3 ст.87 КПК України, як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні з порушенням установленого законом порядку.

Такі висновки містяться, зокрема в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 563/1118/16-к, від 14 квітня 2020 року у справі № 761/34909/17, від 25 серпня 2021 року у справі № 668/14933/15-к.

Більше того, про те, що докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином, зазначено Верховним Судом в постанові від 24 травня 2021 року (справа № 640/5023/19).

А тому, за відсутності відповідних рішень прокурора про зміну підслідності даного кримінального провадження, передачу досудового розслідування у ньому від органів безпеки до органів поліції з відповідним обґрунтуванням правових підстав такої зміни слідчий суддя позбавлений можливості зробити висновок про те, що клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів подане належною стороною кримінального провадження, визначеною відповідно до положень КПК України, з дотриманням належної правової процедури.

За наведених обставин у сукупності та правового регулювання клопотання слідчого слід вважати таким, що не відповідає вимогам ст.160 КПК України, відповідно у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст.ст.131, 132, 159, 160, 163-166, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання слідчого про тимчасовий доступ до речей та документів відмовити.

Відповідно до ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1