Справа № 683/1305/19
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрезден Німеччина, українця, громадянина України, з вищою освітою, мобілізованого військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_6 , рухаючись за кермом технічно справного автомобіля марки «Opel» моделі «Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 зі швидкістю біля 40 км/год. по вул. Миру в м. Старокостянтинові Хмельницької області в напрямку вул. І. Франка в м. Старокостянтинові, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими, п.1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 п.п. б), відповідно до якого водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 відповідно до якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1. відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, на якому розпочала рух справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля, пішохід ОСОБА_4 та маючи об`єктивну можливість виявити вказану небезпеку, своєчасних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу та його зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, не вжив, внаслідок чого передньою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода, в результаті чого та отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоскалкового фрагментарного перелому середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків, рани правої гомілки по медіальній (внутрішній) поверхні, травматичного шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; закритого багатоскалкового фрагментарного перелому на межі нижньої та середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вестибулопатії, закритої травми грудної клітки, мінімального правобічного гідротораксу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна в ділянці правого ліктьового суглобу, гематоми в ділянці 1, 2 пальців лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги п. 1.3, п. 1.5, п.2.3 п.п. б), п. 12.1, п.12.3, п. 18.1. Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: пп. б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п.18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 1.5, п.2.3 п.п. б), п. 12.1, п. 12.3, п. 18.1. в) Правил дорожнього рухузнаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

Вина обвинуваченого в скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілій, визнав повністю, розкаявся та підтвердив, що він 26 грудня 2018 року приблизно о 18 год. їхав за кермом автомобіля марки «Opel» моделі «Astra» по вул. Миру в м. Старокостянтинові в напрямку вул. І. Франка та на пішохідному переході, що навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась справа на ліво, відносно напрямку руху його автомобіля. В результаті наїзду потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у виді переломів, після чого остання була ушпиталина з місця ДТП. Також, під час ДТП його автомобіль отримав пошкодження правого крила та бампера із правої сторони. Завдану потерпілій матеріальну шкоду він відшкодував частково в розмірі 25 000 грн. Цивільний позов прокурора про відшкодування витрат на лікування потерпілої та цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 30 000 грн. він не визнає, оскільки його цивільно-правова відповідальність на час ДТП була застрахована, а тому саме страхова компанія, на його думку, має відшкодовувати вказану шкоду.

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила, що вона 26 грудня 2018 року приблизно о 18 год. переходила дорогу на пішохідному переході навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, та на неї з лівої сторони наїхав автомобіль під керуванням обвинуваченого. В результаті наїзду вона отримала тілесні ушкодження у виді переломів ніг, після чого остання була ушпиталина з місця ДТП. Завдану матеріальну шкоду їй обвинувачений відшкодував частково в розмірі 25 000 грн. Заявлений нею цивільний позов підтримує повністю,оскільки вона перенесла та переносить до цього часу моральні страждання, порушено звичайний спосіб її життя. При призначенні покарання просить обвинуваченого суворо не карати, призначивши покарання із випробуванням і встановити йому іспитовий строк.

Показами свідка ОСОБА_8 яка в судовому засіданні підтвердила, що 26 грудня 2018 року приблизно о 18 год. була погана погода, йшов мокрий сніг та дощ, і вона їхала по вул. Миру в м. Старокостянтинові в напрямку вул. І. Франка у автомобілі - таксі під керуванням обвинуваченого та на пішохідному переході, що навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, обвинувачений допустив наїзд на пішохода, яка рухалась справа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля. Після чого, вона викликала інше таксі і поїхала далі у своїх справах.

Також, показами свідка ОСОБА_9 який в судовому засіданні підтвердила, що 26 грудня 2018 року приблизно о 18 год. була погана погода, йшов мокрий сніг та дощ, і він їхав по вул. Миру в м. Старокостянтинові та почув звук удару зліва та побачив що неподалік пішохідного переходу, що навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, зупинився автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», а біля його бампера лежала жінка. Він не зупиняючись поїхав далі.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з фототаблицями та план-схемою до нього від 26.12.2018 року вбачається, що автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , знаходиться на відстані 10 метрів за пішохідним переходом, що розташований навпроти будівлі № 1/29 по вул. Миру в м. Старокостянтинові, в напрямку вул. І. Франка, а також зафіксовано на відстані 4 метрів від автомобіля місце розташування потерпілої після ДТП. Крім того, зафіксовано пошкодження на передній правій частині вказаного автомобіля. Також зафіксовано, що дорожнє покриття мокре, а погода на час огляду дощова і видимість при увімкненому світлі фар біля 10 м. Вилучений під час огляду вказаний автомобіль надалі визнаний речовим доказом, а також ухвалою слідчого судді від 28.12.2018 року на автомобіль накладено арешт.

Відповідно до належно завірених копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів вбачається, що ОСОБА_10 є власником автомобіля марки «Opel» моделі «Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до належно завіреної копії посвідчення водія № НОМЕР_3 від 03.06.2016 р., ОСОБА_6 має право на керування транспортними засобами, в тому числі категорії «В».

Відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00382-02027-18 від 01.11.2018 року автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є технічно справним.

Висновком інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля №10.2-0076:19 від 27.03.2019 року встановлено, що транспортний засіб - автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду перебував в працездатному стані та в повному обсязі виконував свої конструктивні функції.

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №199 від 23.01.2019 року при дослідженні зразків крові, які відібрані у ОСОБА_6 26.12.2018 року, наявність етилового алкоголю не виявлено.

Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи №198 від 23.01.2019 року при дослідженні зразків крові, які відібрані у ОСОБА_4 26.12.2018 року, наявність етилового алкоголю не виявлено.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується висновком судово-медичної експертизи №22 від 09.04.2019 року, згідно якої ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багатоскалкового фрагментарного перелому середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням кісткових відламків, рани правої гомілки по медіальній (внутрішній) поверхні, травматичного шоку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя; закритого багатоскалкового фрагментарного перелому на межі нижньої та середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, вестибулопатії, закритої травми грудної клітки, мінімального правобічного гідротораксу, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна в ділянці правого ліктьового суглобу, гематоми в ділянці 1, 2 пальців лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які могли виникнути від дії - удару тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля (бампер, капот), тверде дорожнє покриття, їм подібні предмети, можливо в строк та за обставин, вказаних в ухвалі, а саме при ДТП - удар виступаючими частинами автомобіля в ділянку ніг, підкиданням та ударом об капот, з послідуючим відкиданням та ударом об тверде дорожнє покриття, де ОСОБА_4 могла знаходився в якості пішохода, найбільш ймовірно, в момент первинного контакту із транспортним засобом знаходилась у вертикальному положенні, обернена до автомобіля лівою частиною тіла, або близькому до такого положення.

Також, із висновку інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП №10.1-0114-19 від 12.04.2019 року вбачається, що під час ДТП водій автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 , шляхом своєчасного застосування гальмування зупинкою керованого ним транспортного засобу до наїзду (лінії руху пішохода) з моменту виходу останньої на нерегульований пішохідний перехід, тобто, виконуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України.

Крім того, суд не бере до уваги таку обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину, як вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений на час вчинення ДТП знав про вік потерпілої особи. У зв`язку із цим із обвинувачення слід виключити вказану обтяжуючу обставину.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілого тяжкі тілесні ушкодження, доведена, а тому його дії за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковані вірно.

Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, зокрема, що він є мобілізованим військовослужбовцем, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується виключно позитивно та має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, надання іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення та часткове добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з тим, враховуючи думку потерпілої, яка просить суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України та звільнення від відбування основного покарання з випробовуванням та встановленням іспитового строку. Саме таке покарання суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів.

При вирішенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, яка є засновником КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня», за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, яке є правонаступником Старокостянтинівської центральної районної лікарні Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, а також при вирішенні цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради, за участі третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, яке є правонаступником Хмельницької обласної лікарні, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).

Згідно п.4 вищезазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Згідно довідки Старокостянтинівської центральної районної лікарні №558 від 15.04.2019 року (Т.1 а.с.24) про лікування потерпілої ОСОБА_4 , наданого Старокостянтинівської ЦРЛ (Т.2 а.с.217-219), вбачається, що потерпіла перебувала у відділенні невідкладної допомоги Старокостянтинівської ЦРЛ з 26.12.2018 року по 08.01.2019 року, тобто в грудні 2018 року - 5 ліжко-днів та в січні 2019 року 8 ліжко-днів, а всього 13 ліжко-днів.

У зв`язку із викладеним, суд не бере до уваги дані вказаної вище довідки про перебування потерпілої в лікарні у грудні 2018 року в кількості 19 ліжко - днів, оскільки така кількість днів суперечать обставинам справи (ДТП сталося лише 26.12.2018 року) та на думку суду вказана помилково, а тому суд наводить нижче розрахунок кількості ліжко - днів щодо перебування потерпілої у лікарні і у зв`язку із цим наводить нижче розрахунок вартості перебування потерпілої у лікарні за грудень 2018 року, які відповідають обставинам справи та підтверджуються доказами.

Так, вартість ліжко-дня включає затрати на заробітну плату медичного персоналу, харчування, комунальні послуги, інші затрати лікарні (прання білизни, послуги зв`язку, придбання мед. бланків, вивіз сміття, робота ліфту тощо). Вартість 1 ліжко-дня в грудні 2018 року згідно вказаної вище довідки складала 459,36 грн., а в січні 2019 року вартість одного ліжко-дня складала 446,80 грн. Всього витрати лікарні на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 за 5 днів грудня 2018 року (5 х 459,36) склали 2 296,8 грн., а за 8 днів січня 2019 року (8 х 446,80) склали 3 574,40 грн., а всього витрати на лікування потерпілої за 13 ліжко-днів склали 5 871,20 грн.

Крім того, вартість медикаментів, які використовувались для лікування ОСОБА_4 за рахунок лікарні склали 1 674,11 грн., а вартість діагностичних процедур склала 375,50 грн. Всього вартість лікування ОСОБА_4 за період з 26.12.2018 року по 08.01.2019 року у Старокостянтинівській центральній районній лікарні Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, правонаступником якої є КНП «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, становить 7 920 грн. 81 коп. (5 871,20 грн. + 1 674,11 грн. + 375,50 грн.). Зазначені витрати підтверджені належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області для зарахування в бюджет Комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької обласної.

У зв`язку із викладеним, позов прокурора в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, за участі третьої особи на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення підлягає частковому задоволенню на суму 7 920 грн. 81 коп.

Також, згідно довідки Хмельницької обласної лікарні №20 від 25.03.2019 року, а також розрахунку вартості лікування потерпілої ОСОБА_4 , наданого КНП «Хмельницька обласна лікарня», вбачається, що ОСОБА_4 перебувала у оперативному відділенні Хмельницької обласної лікарні з 08.01.2019 року по 20.02.2019 року, тобто 43 ліжко-дня. Вартість ліжко-дня включає затрати на заробітну плату медичного персоналу, харчування, комунальні послуги, інші затрати лікарні (прання білизни, послуги зв`язку, придбання мед. бланків, вивіз сміття, робота ліфту тощо). Всього витрати лікарні на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 за 43 ліжко - днів склали 22 209,31 грн., із яких вартість медикаментів, які використовувались для лікування ОСОБА_4 за рахунок лікарні, склали 86,66 грн. Зазначені витрати підтверджені належними, допустимими доказами та ніким не заперечуються, а тому вони підлягають стягненню із ОСОБА_6 на користь Хмельницької обласної ради для зарахування в бюджет Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.

У зв`язку із викладеним, позов прокурора в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради, за участі третьої особи на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення підлягає повному задоволенню на суму 22 209 грн. 31 коп.

При вирішенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова група «ТАС», суд виходить із наступного.

Так, 26.12.2018 року з вини водія ОСОБА_6 , який керував автомобілем марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

01.11.2018 року ПАТ «Страхова група «ТАС» та ОСОБА_6 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ 9073922, який досліджений судом), за умовами якого страхувальник застрахував відповідальність власника автомобіля марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 02.11.2018 року до 01.11.2019 року. Цими договорами визначено ліміти відповідальності страховика на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, - 200 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., а також франшизою - 2 000 грн.

Судом встановлено, що до розгляду із кримінальним провадженням прийнято цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова група «ТАС» у якому просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальну шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 30 000 грн., а із ПАТ «Страхова група «ТАС» 150 000 грн. моральної шкоди.

Вказані позовні вимоги потерпіла ОСОБА_4 обґрунтовує тим, що вказаним вище кримінальним правопорушенням їй заподіяно матеріальну шкоду в сумі 55 344,57 грн., яка складається із витрат на лікування, придбання медикаментів, медпрепаратів, медичного інвентарю, медичного обстеження. Частину вказаної матеріальної шкоди їй обвинувачений ОСОБА_6 добровільно відшкодував в розмірі 25 000 грн., а тому просить із останнього стягнути ще 30 000 грн. матеріальної шкоди. Крім того, їй заподіяно моральну шкоду, оскільки вона перенесла та переносить фізичний біль, порушився її звичайний спосіб життя та вона докладає значних зусиль для відновлення попереднього способу життя. Вказану моральну шкоду вона оцінює в розмірі 150 000 грн. та просить її стягнути із ПАТ «Страхова група «ТАС».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди не визнає, оскільки цивільна відповідальність його була застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» і саме страхова компанія зобов`язана нести витрати на лікування потерпілої.

Представник відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС», в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. У відзиві на цивільний позов ПАТ «Страхова група «ТАС» цивільний позов потерпілої про відшкодування морально шкоди в сумі 150 000 грн. не визнає, оскільки страхова компанія зобов`язана лише відшкодувати заподіяну потерпілій моральну шкоду, що складає 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої, тобто шкоду пов`язану із лікуванням, яку потерпіла до страхової компанії не заявляла та не підтвердила належними доказами.

При вирішенні питання про стягнення на користь потерпілої із обвинуваченого матеріальної шкоди, суд зважає на наступне.

Так, відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Також, у відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу доказів та перерахованих вище цивільно-правових норм, а також Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року (далі - Закон №1961-IV), слідує, що страхова компанія повинна нести перед позивачем цивільну відповідальність та відшкодовує завдану йому злочином шкоду в межах страхових сум.

Зокрема, у відповідності до п.22.1 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Так, згідно п.23.1 Закону №1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілої.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що цивільна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_6 на час ДТПбула застрахована ПАТ «Страхова група «ТАС» і саме страхова компанія зобов`язана нести витрати на лікування потерпілої ОСОБА_4 , а тому взадоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 в частині вимог до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 30 000 грн. слід відмовити.

При вирішенні питання про стягнення на користь потерпілої із страхової компанії моральної шкоди, суд зважає на наступне.

В силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

У відповідності до ч.2 та ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки. відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Згідно роз`яснень, даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу доказів та перерахованих вище цивільно-правових норм, а також Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, слідує, що страхова компанія та обвинувачений повинні нести перед позивачем цивільну відповідальність та відшкодувати завдану їй злочином моральну шкоду.

У відповідності до п.22.1 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п.23.1 Закону №1961-IV, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

Крім того, статтею 26-1 Закону №1961-IV передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Страхова група «ТАС» будь-якої страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю потерпілої ОСОБА_4 не проводила, і таких позовних вимог зі сторони потерпілої до страхової компанії не заявлялось, а тому вимоги потерпілої ОСОБА_4 до страхової компанії про стягнення моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Процесуальні витрати (витрати на залучення експертів) у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів підлягає вирішенню згідно зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, запобіжний захід не застосовувати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, за участі третьої особи на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області для зарахування в бюджет Комунального некомерційного підприємства «Старокостянтинівська багатопрофільна лікарня» Старокостянтинівської міської ради Хмельницької обласної 7 920 грн. 81 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради, за участі третьої особи на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради, до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Хмельницької обласної ради для зарахування в бюджет Комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради 22 209 грн. 31 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину.

В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Речові докази: автомобіль марки «Opel» моделі «Astra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який передано на відповідальне збереження ОСОБА_6 - залишити останньому, знявши арешт накладений ухвалою слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28.12.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід Державного бюджету судові витрати за проведення експертиз в розмірі 2 002 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Старокостянтинівський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: