Номер провадження: 11-сс/813/507/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2022 року,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 21.12.2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_5 від 21.12.2022 року, подана до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, не містить достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.246-1 КК України за його заявою від 21.12.2022 року.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, ОСОБА_5 зазначає, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою. Стверджує, що слідчий суддя не врахував викладені ним обставини щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення стосовно того, що в період часу з 04:45 год. по 09:00 год. 06.07.2022 року військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 надав усний наказ військовому озброєного автоматом, що ніс службу біля блокпосту, та ОСОБА_5 відконвоювали до ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавили його змоги самостійно пересуватись, незаконно та безпідставно утримували його за адресою: АДРЕСА_1 упродовж декількох годин, а саме з 04:45 год. по 09:00 год. 06.07.2022 року, що заподіяло істотну шкоду його праву на свободу, а також заподіяло істотну шкоду державі, яка виразилася в підриві авторитету та престижу органів державної влади. Апелянт вважає, що в діях військовослужбовців наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.246-1 КК України.

Крім того, заявник просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що в суді першої інстанції він участі не приймав, копію ухвали отримав поза межами строку на апеляційне оскарження.

Заявник ОСОБА_5 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились. При цьому, заявник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутністю, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Прокурор причин неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не заявляв.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явилися, колегія суддів оцінює таку позицію учасників провадження, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Щодо клопотання заявника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що заявник ОСОБА_5 участі в судовому засіданні суду першої інстанції не приймав. 04.01.2023 року останній звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із клопотанням про направлення на його електронну адресу копії ухвали, прийнятої за результатами розгляду поданої ним скарги.

Цього ж дня, ОСОБА_5 надіслав до суду першої інстанції заяву про дистанційне ознайомлення з матеріалами судової справи.

Аналогічні клопотання про видачу копії ухвали та ознайомлення з матеріалами справи ОСОБА_5 повторно сформував в системі «Електронний суд» 04.01.2023 року, які були зареєстровані судом 05.01.2023 року (а.п.14, 16, 19-22).

З матеріалів судового провадження вбачається наявність двох скріншотів, згідно яких 09.01.2023 року з електронної адреси « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » були направлені матеріали скарги для ознайомлення та копія ухвали за результатами розгляду скарги (а.п.17, 18).

Разом з тим, заявник в клопотанні вказує, що копію ухвали слідчого судді від 29.12.2022 року він отримав на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_4 » лише 21.02.2023 року, після неодноразово надісланих ним клопотань та заяв до суду, на підтвердження своїх доводів заявник долучив скріншоти надісланих та отриманих від суду повідомлень на електронну пошту.

Таким чином, заявник стверджує, що 09.01.2023 року копії ухвали слідчого судді та документів на ознайомлення не отримував, а отримав їх лише 21.02.2023 року.

При дослідженні наявних в матеріалах справи скріншотів від 09.01.2023 року про направлення судом копії ухвали та матеріалів скарги для ознайомлення, встановлено, що документи направлялись на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Вказана пошта відмінна на одну літеру від електронної пошти, яку вказував заявник в своїй скарзі та клопотанні, а саме « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». За таких обставин, цілком очевидним є той факт, що ОСОБА_5 дійсно міг не отримати на електронну пошту вказані документи.

Матеріали судової справи не містять інших відомостей щодо отримання ОСОБА_5 копії ухвали слідчого судді в межах строку на апеляційне оскарження.

Згідно трекінгу відправлень «Укрпошти» ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу через поштове відділення 25.02.2023 року, яка фактично надійшла до апеляційного суду та зареєстрована 13.03.2023 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду.

Таким чином, враховуючи встановлені апеляційним судом обставини стосовно дати отримання копії оскарженої ухвали слідчого судді, з метою забезпечення права ОСОБА_5 на доступ до суду, колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону із заявою від 21.12.2022 року, про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.246-1 КК України (а.п.4-6).

В мотивувальній частині заяви ОСОБА_5 посилається на те, що в період часу з 04:45 год. по 09:00 год. 06.07.2022 року, військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 , він був незаконно конвойований до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його безпідставно утримували за адресою: АДРЕСА_1 , позбавивши можливості вільного пересування, що тривало до 09:00 год., коли йому було вручено військовий квиток з довідкою про проходження ВЛК та направлення до В/Ч НОМЕР_1 . Заявник вказує, що внаслідок протиправних дій та бездіяльності військовослужбовців та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 йому було заподіяно істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам, зокрема порушено його право на свободу, а також заподіяно істотну шкоду державі, яка виразилась в підриві авторитету та престижу органів державної влади. Тому заявник вважає, що в діях та бездіяльності військовослужбовців та посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.246-1 КК України.

Інших даних або відомостей щодо вчинення будь-яких кримінальних правопорушень конкретними особами за конкретних обставин заява ОСОБА_5 не містить.

Водночас з матеріалів судової справи вбачається, що Одеською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 було надано відповідь на його звернення, що надійшло 22.12.2022 року щодо можливих неправомірних дій посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій йому роз`яснено положення ч.1 ст.2 КК України, ч.ч.1, 5 ст.214 КПК України та повідомлено, що в його заяві від 21.12.2022 року не міститься обставин, які б свідчили про вчинення службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, у зв`язку із чим підстав для внесення відомостей до ЄРДР не вбачається. Також вказано, що його повідомлення направлено до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проведення перевірки (а.п.6-7).

В оскарженій ухвалі слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_5 за своїм змістом та суттю не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, та не є повідомленням про злочин.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків слідчого судді не спростовують.

Колегія суддів звертає увагу, що в заяві від 21.12.2022 року ОСОБА_5 просить внести до ЄРДР відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.246-1 КК України, хоча Кримінальний кодекс України не містить такої норми закону.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 та звертає увагу, що окрім загальних посилань про нібито існуючий факт вчинення незаконних дії та допущену бездіяльність військовослужбовцями та посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , до заяви ОСОБА_5 не долучено будь-яких об`єктивних даних та доказів (пояснень свідків, фото-відео фіксації події та інших можливих доказів на підтвердження тверджень заявника) на підтвердження факту його перебування в зазначені в заяві дату та період часу в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також на підтвердження вручення йому за викладених ним обставин військового квитка з довідкою про проходження ВЛК та його подальшого направлення до військової частини.

Таким чином, висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_5 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18, відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, апеляційним судом встановлено, що доводи ОСОБА_5 про існування факту незаконної бездіяльності Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявою ОСОБА_5 від 21.12.2022 року (надійшла до прокуратури 22.12.2022 року), є необґрунтованими та безпідставними.

Доводи ОСОБА_5 про порушення вимог ч.6 ст.306 КПК, оскільки розгляд поданої ним скарги було здійснено без його участі, колегія суддів приймає до уваги, однак враховує, що сам заявник вказує про те, що просив суд першої інстанції здійснювати розгляд без його участі. Вказані обставини підтверджують про обізнаність ОСОБА_5 про розгляд скарги за його відсутністю за його клопотанням, а тому право заявника на доступ до правосуддя не було порушено. Крім того, враховуючи встановлені строки розгляду скарг в порядку ст. 303 КПК, повідомлення заявником суду про неможливість явки до суду для участі в розгляді його скарги, подальше, можливо й неодноразове, відкладення розгляду слідчим суддею скарги не було б раціональним та не слугувало б забезпеченню розгляду скарги у встановлені процесуальним законом строки.

Твердження ОСОБА_5 про зазначення в оскарженій ухвалі надання прокурором заперечення, зміст яких не відображений в мотивувальній частині ухвали, а також відсутність заперечення прокурора в матеріалах судової справи, колегія суддів враховує, однак вказані доводи не спростовують висновків слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Доводи ОСОБА_5 про його непогодження із зазначенням слідчим суддею в ухвалі про те, що до наступного часу відповіді про внесення відомостей по його заяві до ЄРДР скаржником не отримано, та його посилання на копію відповіді Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій і оборонній сфері Південного регіону (із посиланням на №5-4-458 ВИХ-22 від 23.12.2022 року), колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з мотивувальної частини оскарженої ухвали, а саме абзаців 3 та 10 вбачається про зазначенням слідчим суддею, що 21.12.2022 року ОСОБА_5 до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.ст.246-1 КК України, утім до наступного часу відповіді про внесення зазначених відомостей до ЄРДР скаржником не отримано.

Таким чином, з викладеного вбачається про врахування слідчим суддею неотримання скаржником відповіді саме про внесення відомостей по його заяві до ЄРДР, а не будь-якої відповіді по його заяві. Тому посилання заявника на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, є неспроможними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 29.12.2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність посадових осіб Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіонущодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 21.12.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4