КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7890/22 Провадження № 11-кп/824/2467/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001229 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє:

- 04 лютого 2021 року вироком Оболонського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15ч. 2 ст. 185 КК України до одного року трьох місяців позбавлення волі; звільнений 25 лютого 2022 року по відбуттю строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року змінити та призначити обвинуваченому за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 75 КК України.

Вироком Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , а саме з 24 липня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Апелянт зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ОСОБА_6 окрім того, що щиро розкаявся у вчиненому, також підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, детально вказавши на обставини та механізм вчиненого діяння, крім того обвинувачений під час досудового розслідування приймав участь у всіх слідчих (розшукових) діях, надавав показання, тому суду необхідно було також визнати обставиною, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, захисник звертає увагу на те, що обставин, які обтяжують покарання під час судового розгляду встановлено не було.

Крім того, апелянт зазначає, що без належної оцінки залишились ті обставини, що в результаті вчиненого кримінального правопорушення матеріальна шкода потерпілому завдана не була, оскільки всі товари були повернуті власнику.

Також захисник вказує на те, що ОСОБА_6 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Апелянт, посилаючись на положення ч. 2 ст. 66 КК України, вважає також обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , наявність на його утриманні батьків пенсійного віку та вчинення кримінального правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.

Отже, захисник підсумовує, що у суду були правові підстави при призначенні обвинуваченому покарання застосувати як положення ст. 69, так і ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2022 року, приблизно о 13 год. 30 хв., у ОСОБА_6 , який знаходився у приміщенні магазину «АШАН», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери 15-А, виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, реалізуючи який останній викрав товар, а саме: Форель «Норвен» охолоджн. філе вагою 1,748 кг, Форель «Норвен» охолоджн. філе вагою 1,64 кг, Шкарпетки чол. «Нова лінія» в кількості 1 шт., Шкарпетки чол. заниж «PS» в кількості 1 шт., Шкарпетки чол. «Нова лінія» в кількості 2 шт., після чого, не розрахувавшись за вказаний товар, намагався залишити приміщення магазину «Ашан», однак свій умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_6 міг спричинити TOB «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» матеріального збитку на загальну суму 1 852 грн 21 коп.

Під час апеляційного розгляду прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильно кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченого, захисником не оскаржуються.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів переглядає вирок суду лише в частині призначеного ОСОБА_6 покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як видно з тексту оскаржуваного судового рішення, суд, призначивши ОСОБА_6 покарання, в повній мірі дотримався наведених вимог закону.

Доводи захисника про те, що призначаючи покарання обвинуваченому суд не врахував даних, що характеризують ОСОБА_6 та обставин, які пом`якшують покарання колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі обставини в повному обсязі були враховані судом.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме його щире каяття, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо.

Крім того, суд першої інстанції врахував те, що потерпілому фактично шкоди завдано не було, оскільки викрадене майно було повернуто.

Судом першої інстанції правильно враховано щире каяття ОСОБА_6 , як обставину, що пом`якшує покарання та не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Доводи захисника про те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано положення ст. 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був неодноразово притягнутий до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень та вчинив нове кримінальне правопорушення впродовж короткого проміжку часу після відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення.

Крім того апеляційний суд звертає увагу на те, що застосування положень ст. 75 КК України є законним лише тоді, коли суд дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі кримінальні правопорушення та знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та меті покарання, визначеній у ч. 2 ст. 50 КК України.

Оскаржуючи вирок суду захисник також вважає, що існують підстави для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 69 КК України та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

В той же час судом першої інстанції правильно встановлено лише одну обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

При цьому доводи захисника про те, що суд першої інстанції не врахував як обставину, якапом`якшуєпокарання - активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

В той же час, захисником не зазначено, які дії ОСОБА_6 можуть бути розцінені, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки в матеріалах кримінального провадження відомості про такі дії відсутні, як і не вказані вони в апеляційній скарзі.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що саме лише визнання вини під тиском зібраних доказів і підтвердження обставин, вже встановлених компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення.

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_6 має на утриманні батьків пенсійного віку, а також те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, то апеляційний суд зазначає, що в матеріалах провадження відсутні докази на підтвердження існування вказаних обставин.

Інших обставин, що пом`якшують покарання не встановлено і під час апеляційного розгляду провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, яке він повинен відбувати реально є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та його не можна вважати явно несправедливим через суворість.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Оболонського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4