КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0001658 стосовно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого механіком табачного цеху ПРаТ «Імперіал Табакко Продакшн», одружений, на утриманні малалітніх дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, придбав та зберігав холодну зброю в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу на її придбання, восени 2019 року, перебуваючи біля баків для сміття, за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов арбалет та стріли до нього, тим самим придбав один арбалет та стріли до нього без передбаченого законом дозволу, які зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.

11 вересня 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв., знаходячись за місцем проживання в АДРЕСА_1 вийшов зі своєї квартири з арбалетом і стрілами до нього та направився у двір свого будинку. Приблизно в цей же час у ОСОБА_6 виник конфлікт з громадянами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виконували висотні монтажні роботи на фасаді вказаного будинку.

В ході сварки з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_6 погрожував останнім, що буде стріляти з арбалету, якщо вони не припинять проводити монтажні роботи, проте ніяких активних дій щодо своїх намірів не вчиняв. В ході даного конфлікту ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було прийнято рішення про виклик поліції.

По приїзду наряду, працівниками поліції біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 виявлено вказаний арбалет та дві стріли до нього, зберігання якого ОСОБА_6 здійснював без передбаченого законом дозволу, у зв`язку із чим його протиправну діяльність було припинено.

На вказаний вирок заступник керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, просить змінити оскаржуваний вирок в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 винним та засудженим за ч. 2 ст. 263 КК України, тобто за носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, до штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень. В решті вирок залишити без змін.

В обгрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що диспозицією ч. 2 ст. 263 КК України визначено такі окремі злочинні діяння, як носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, проте всупереч вимогам чинного закону України про кримінальну відповідальність, ігноруючи точний зміст диспозиції ч. 2 ст. 263 КПК України, суд першої інстанції ухвалив помилкове рішення, визнавши ОСОБА_6 винним у вчиненні неіснуючого кримінального правопорушення, що не передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, а саме у придбанні та зберіганні холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

При цьому звертає увагу, що відповідно до встановлених у судовому засіданні обставин, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_6 належним чином повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, а тому, з огляду на положення ч. 4 ст. 401 КПК України, колегія суддів вважає розглянути апеляційну скаргу прокурора без участі обвинуваченого, оскільки його неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0001658 та апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, розглядаючи кримінальне провадження за вказаним обвинувальним актом, суд першої інстанції за згодою учасників судового розгляду, після допиту обвинуваченого ОСОБА_6 , який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування діяння та погодився з тими фактичними обставинами, які викладені в обвинувальному акті, дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювались, розглянув справу у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції з точки зору його законності та обгрунтованості, колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 та при ухвалені вироку судом були порушені.

Так, приймаючи рішення про недоцільність дослідження інших доказів у справі стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються суд вказав, що допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій та щиро покаявся, проте суд залишив поза увагою ту обставину, що органом досудового розслідування в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин та формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, придбав та зберігав холодну зброю в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу на її придбання, а саме восени 2019 року, перебуваючи біля баків для сміття, за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов арбалет та стріли до нього, тим самим придбав один арбалет, а також стріли до нього без передбаченого законом дозволу, які зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу. Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, тобто як придбання, зберігання та носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

На ці суперечності обвинувального акту суд уваги не звернув і в ході підготовчого судового засідання призначив судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту.

Ухвалюючи вирок суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є доведеною поза розумним сумнівом та за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, визнав його винним у придбанні, зберіганні та носінні без передбаченого законом дозволу холодної зброї, кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 263 КК України.

Проте формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не відповідає диспозиції ч. 2 ст. 263 КК України, за якою суд кваліфікував дії ОСОБА_6 та яка передбачає кримінальну відповідальність за носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу, на що слушно вказав прокурор у своїй апеляційній скарзі.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури про наявність підстав длязміни вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 в частині правової кваліфікації його дій у зв"язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність,, колегія суддів вважаєбезпідставними, оскільки фактичні обставини справи та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового розгляду в суді першої інстанції ніким з учасників судового провадження не заперечувались і докази щодо них, за їх згодою на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались, а тому висновки суду першої інстанції щодо встановлених судом фактичних обставин, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Отже, з огляду на положення ч. 1 ст. 370 КПК України, вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, є істотними, адже вони перешкодили суду ухвалити стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 законне, обгрунтоване та вмотивоване судове рішення, що згідно ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для його скасування, а тому виходячи із системного аналізу положень ст. ст. 404. 407, 412 КПК України, застосовуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити судове рішення у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону та Закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 263 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3