Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/178/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ч.4 ст.185 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2023 року. Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Кропивницькому матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0000215 від 12.07.2022 стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2023 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, до 08.04.2023, включно.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час розгляду справи в судовому засіданні, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не зникли.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити йому обраний судом запобіжний захід у вигляду тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання де характеризується позитивно, неповнолітню дитину, також має намір відшкодовувати спричинені потерпілій збитки та зобов`язується не порушувати умови домашнього арешту. Просив апеляційну скаргу розглянути за участі його захисника.

Прокурор, обвинувачений та його захисник клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Дослідивши матеріали клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Згідно положень ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону районним судом належно дотримані.

Так, із оскаржуваної ухвали вбачається, що в ході судового розгляду, яке відбулося 07.02.2023, при вирішенні питання щодо порядку та обсягу дослідження доказів, відповідно до ст.349 КПК України, учасники процесу висловили пропозиції про дослідження доказів у повному обсязі, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково.

За таких обставин, суд відклав розгляд справи для виклику в судове засідання свідків та потерпілу, участь якої у даному випадку є обов`язковим.

Разом з тим, строк запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 19.02.2023, але до цього часу розгляд справи закінчити не можливо, тому виникло питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою обвинуваченому.

Враховуючи, що на час розгляду справи в судовому засіданні, ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 не зникли, то суд дійшов вірного висновку за доцільне продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді утримання під вартою до закінчення розгляду справи у судовому засіданні, але не більше ніж на 60 днів.

Виходячи з даних матеріалів, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи з яких обвинувачений просить змінити ухвалу суду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки обставин, які б свідчили на користь зменшення раніше встановлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали за обставин, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду першої інстанції, залишає без зміни.

Керуючись статтями 405, 407, 419, ч.4 ст.422-1 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_5 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4