Дата документу 14.03.2023 Справа № 336/6559/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6559/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/657/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ (Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Малогвардійськ Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.3 ст.289, ч. 4 ст.189 КК України,

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 20 березня 2023 року включно, без права внесення застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

В обґрунтування своєї скарги захисник-адвокат ОСОБА_8 зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 подане до суду за день до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто з пропуском визначеного законом строку, при розгляді клопотання прокурор це визнав.

Відповідно прокурором при зверненні до суду порушено вимоги КПК.

В свою чергу суд, встановивши зазначені порушення при розгляді клопотання, не надав в оскажуваній ухвалі відповіді на ці доводи сторони захисту.

Клопотання не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.

До клопотання не додані копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання та підтвердження того, що обвинуваченому ОСОБА_6 надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

При цьому, клопотання містить чисельні посилання на такі матеріали, які суд при розгляді клопотання зобов`язаний дослідити, однак не зможе, бо вони не долучені до клопотання.

В судовому засіданні на запитання суду прокурор також не надав матеріали, якими обґрунтовував своє клопотання. Зазначене позбавило суд та сторону захисту можливості перевірки доводів прокурора.

Окрім того, суд не перевірив обґрунтованість підозри, чим також порушив вимоги КПК України.

Сторона захисту зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні та нічим не підтверджені.

Ризики, передбачені п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, штучно створені та умисно підтримується стороною обвинувачення за для продовження тримання під вартою обвинувачених та нічим абсолютно не підтверджується.

ОСОБА_6 систематичною з`являється за викликами слідчого та суду в цьому та декількох інших кримінальних провадженнях.

Захисник вказує, що досудове розслідування завершено, всі докази обвинувачення зібрані і перебувають у сторони обвинувачення, вказані обставини виключають можливість ОСОБА_6 якимось чином знищити, сховати або спотворити такі речі.

ОСОБА_6 раніше не судимий, останній раз відбував покарання більше 7 років назад, провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою обрати інший запобіжний захід щодо нього, який не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своєї скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що в цьому кримінальному провадженні є істотні порушення вимог КПК.

Крім того, згідно з вимогами ст.412 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_7 не вручений обвинувальний акт по цьому кримінальному провадженню.

Заявлені прокурором, ризики, відповідно до ст.177 КПК України є надуманими та недоведеними.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні достатні докази для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Прокурором не встановлено жодного достатнього доказу для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , одні лише припущення, які не мають під собою ніякого підґрунтя та правдивості.

Кожного разу при продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор спотворює загальновідомі дані про особистість обвинуваченого з метою штучного спотворення обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , 2011 року народження, до затримання він офіційно працював вантажником та є головою громадської організації, волонтером.

Апелянт вважає, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Згідно з ухвалою суду, 25 листопада 2022 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000840 від 07 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України. До обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних та захисників про отримання вказаних документів.

Під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000840 до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою судді від 28 листопада 2022 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 29 листопада 2022 року обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 січня 2023 року.

Обвинуваченому ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 27 січня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати обвинувачених, захисників та потерпілого.

Крім того, прокурор просив продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Прокурор також просив продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді при обранні запобіжного заходу та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечували проти клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними, оскільки до клопотання жодних доказів не надано. Надали до суду письмові заперечення проти клопотання прокурора.

Крім того, захисником подано заперечення на ухвали слідчого судді, які постановлені під час досудового розгляду та захисник просить їх враховувати під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_12 , не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки ОСОБА_10 має купу захворювань і потребує належного медичного лікування, а в умовах слідчого ізолятору йому не можуть надати належну медичну допомогу, про що до суду надано відповідне клопотання, до якого долучено адвокатський запит, відповідь на нього та фотографії стані ніг обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_13 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, проте захисник зауважив, що у обвинуваченого обвинувальний акт відсутній та просив зобов`язати прокурора вручити обвинувальний акт. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який. ОСОБА_7 зазначив, що доводи прокурора, про те, що він, перебуваючи на волі може покинути території України та виїхати до РФ, є надуманими, останній зазначив, що в`їзд йому заборонено, що є загальновідомим, він є патріотом та не збирається покидати місце проживання. Крім того в нього є дитина, яку необхідно утримувати, і яка наразі перебуває з іншими людьми.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник - адвокат ОСОБА_14 не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема особисте зобов`язання. Захисник зазначив, що обвинувачений надав відповідні документи, які наявні у справі, що він є головою громадської організації, волонтером, позитивні характеристики.

Відповідно до положень ч.4 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Судом роз`яснено обвинуваченим право на колегіальний розгляд, однак клопотань про колегіальний розгляд обвинуваченими не заявлено.

Прокурор та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_13 у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про день, час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином, клопотань про розгляд апеляційних скарг за їх участі не заявляли.

Оскільки, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь прокурора та захисника при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу без участі прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на підтримання апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотаннях прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доводи їх захисників, інших обвинувачених та їх захисників, думка прокурора та потерпілого, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм правопорушеннях, відомості про осіб обвинувачених, та у сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, поєднані із застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства. На теперішній час на розгляді в суді першої інстанції щодо нього перебуває ряд кримінальних проваджень в т.ч. щодо тяжких злочинів проти життя і здоров`я особи. Разом з тим, ОСОБА_6 , маючи статус обвинуваченого за цими провадженнями і перебуваючи під домашнім арештом, знову обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину. Обвинувачений не працює, постійного джерела доходів не має, в наявних матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не працює, законного джерела доходів не має, в матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зареєстрований він на тимчасово непідконтрольній території України (Луганська область), наразі знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено суворе покарання, пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою, оскільки ризики, які існували на момент застосування до останніх вказаного запобіжного заходу, не зменшились.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про осіб обвинувачених, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходу будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що суд не перевірив обґрунтованість підозри, чим порушив вимоги КПК України, не є слушними, оскільки на цей час здійснюється судове провадження та буде перевірятися обґрунтованість висунутого обвинувачення шляхом дослідження доказів, наданих сторонами.

В свою чергу перевірка питання щодо доведеності висунутого обвинувачення на цій стадії провадження до компетенції апеляційного суду не відноситься.

Посилання захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є безпідставними та спростовуються наданими суду матеріалами провадження.

З приводу доводів захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що прокурор при зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу порушує норми КПК, колегія суддів звертає увагу на таке.

Вимоги до клопотання про порядок продовження строку тримання під вартою визначені у ст.ст.184, 199 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що клопотання прокурора вищевказаним вимогам в цілому відповідає, має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

В свою чергу, звернення прокурора з клопотанням про продовження строку тримання під вартою менш ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали суду, само по собі не є підставою для безумовної відмови в задоволенні такого клопотання.

Разом з цим, судом першої інстанції продовжено запобіжний захід за результатами розгляду клопотання прокурора до завершення строку дії попередньої ухвали з зазначеного приводу, що відповідає вимогам закону.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що прокурором було надано лише одне клопотання без будь-яких додатків, не спростовують висновків суду та на законність прийнятого судом рішення не впливають.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо невручення йому обвинувального акту по кримінальному провадженні, не є предметом перевірки під час апеляційного розгляду у цьому провадженні, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених.

З приводу питання щодо вручення копії обвинувального акту сторона захисту може звернутись до суду першої інстанції.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази для доведення його винуватості, мають бути предметом дослідження в ході розгляду кримінального провадження судом першої інстанції по суті.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_9 , до затримання офіційно працював вантажником та є головою громадської організації - волонтером, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки суттєво не зменшує встановлених ризиків та в даному випадку не свідчить про достатність застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_15 про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.

Отже, підстав для задоволення поданих апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.403, 418- 419 КПК України, колегія суддів

ХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20 січня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 20 березня 2023 року включно, без права внесення застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4