Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000202 від 03.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , як процесуальний керівник у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на вилучене майно у ході обшуку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 797 купюр на загальну суму 79700 доларів США; мобільний телефон Аррle Iphone модель 13Pro Max, сірого кольору, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Подільською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000202 від 03.06.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що співробітниками ВМО № 2 митного поста «Чайки» Київської митниці за попередньою змовою з невстановленою групою осіб, організовано незаконну схему по отриманню неправомірної вигоди у грошовій формі від суб`єктів ЗЕД, які розмитнюють товари широкого вжитку на території України. Так, встановлено, що начальник ВМО № 2 заступник начальника митного поста «Чайки» Київської митниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), вимагає від суб`єктів ЗЕД, які розмитнюють товари широкого вжитку, неправомірну вигоду у грошовій формі за не створення штучних перешкод та застосовування до останніх норм чинного законодавства України під час розмитнення товарів.

Крім того встановлено, що до вищенаведеного кримінального правопорушення також причетний заступник начальника Чернівецької митниці ОСОБА_5 , якому ОСОБА_4 передав неправомірну вигоду у розмірі 600 доларів США за оформлення 6 МД у режимі «Імпорт» на МП «Чернівці» Чернівецької митниці, які отримав від заявника ОСОБА_6 .

Також до вказаного кримінального правопорушення причетний рідний брат ОСОБА_4 . ОСОБА_7 , який отримав 3200 грн. за оформлення 5 МД у режимі «Імпорт» і 1 МД у режимі «Експорт» на МП «Городок» Львівської митниці. Також ОСОБА_4 отримав від заявника ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 5100 грн. за оформлення МД у режимі «Імпорт» на МП «Городок» Львівської митниці для подальшої передачі ОСОБА_7 . У подальшому, заявник перерахував на банківський рахунок ОСОБА_4 неправомірну вигоду у розмірі 13 тис. грн. за оформлення 15 МД у режимі «Експорт» на МП «Городок» Львівської митниці.

Таким чином є підстави вважати, що вилучені мобільний телефон та грошові кошти, необхідні для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, мають значення доказів у кримінальному провадженні, зберігалися у будинку, де проживає ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 30.11.2022 року, у період часу з 15 год. 27 хв. по 19 год. 21 хв. у рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000202 від 03.06.2022 року прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України, у зв`язку із врятуванням майна, увійшов до будинку, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 та провів його невідкладний обшук.

У ході обшуку виявлено та вилучено: грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 797 купюр на загальну суму 79700 доларів США; мобільний телефон Аррle Iphone модель 13Pro Max, сірого кольору, які мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до постанови прокурора про визнання речових доказів від 30.11.2022 року, вилучені у ході обшуку майно та грошові кошти визнано речовими доказами.

Тому, з метою збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на відповідне майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник володільця майна у судове засідання з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечувала проти задоволення клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої непра-вомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки у протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (псуванню, перетворенню, використанню, знищенню, втраті, відчуженню тощо) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).
Як вбачається з матеріалів клопотання, у прокурора є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що вилучене у ході обшуку майно (мобільний телефон та грошові кошти) містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, було об`єктом кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом.
Отже відповідне майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України критеріям, повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу - відчуження, приховання, використання, передачі, тощо відповідного майна, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оцінюючи у сукупності надані стороною кримінального провадження докази, при вирішенні питання про накладення арешту на майно, ураховуючи, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 02.12.2022 року, у справі № 758/11182/22, надано дозвіл прокурору на проведення невідкладного обшуку вищенаведеного житлового будинку ( АДРЕСА_1 ) та вилучення вищезазначених мобільного телефону та грошових коштів, приймаючи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане у клопотанні майно, може бути речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Тому є всі, передбачені ст. 170 КПК України, підстави для арешту, у межах даного кримінального провадження, наведеного у клопотанні майна.
При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя також ураховує, що арешт майна це тимчасовий захід забезпечення кримінального провадження і на даний час у сторони обвинувачення є необхідність встановити і перевірити обставини та відомості щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України, провести ряд слідчих та процесуальних дій, зокрема, допитати свідків, провести експертні дослідження тощо, у межах кримінального провадження № 0000202.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та накласти арешт на вищенаведене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування ним.
Також слід роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України власник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст. 98, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, внесене у кримінальному провадженні № 0000202 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт на вилучене майно у ході обшуку будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 797 купюр на загальну суму 79700 доларів США; мобільний телефон Аррle Iphone, модель 13Pro Max, сірого кольору, із забороноювідчуження, розпорядження та користування цим майном.
Копію ухвали негайно вручити слідчому та прокурору для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Роз`яснити, що відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10