11.11.2022
Справа № 331/3990/22
Провадження № 1-і/331/33/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконференцзвязку у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001998 від 31.08.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, зареєстрований АДРЕСА_1 , зі слів проживає за місцем реєстрації, раніше неодноразово засуджений,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ВСТАНОВИВ:

До провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшли матеріали клопотання прокурора Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.1, п. 3 та п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину. Обвинувачений є раніше неодноразово засудженим, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, вчинив злочин після чергового притягнення до кримінальної відповідальності. Прокурор в обґрунтування наявності ризиків також посилається на відсутність легального заробітку, відсутність стійких соціальних зв`язків, та той факт, що місце проживання обвинуваченого на території м. Бердянськ та Бердянського району, відсутності місця реєстрації та проживання. Крім того, прокурор зазначає про можливість незаконного впливу на потерпілу, що може перешкодити об`єктивному розгляду кримінального провадження з огляду на характер інкримінованого злочину. Також прокурор зазначає на можливість ОСОБА_4 до вчинення повторних злочинів. Вказане дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що призведе до відсутності можливості досягнення вимог ст. 2 КПК України в частині притягнення того, хто вчинив злочин до відповідальності в міру своєї вини та, у свою чергу, відновлення соціальної справедливості. Зібраними матеріалами досудового розслідування підтверджується обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Стан здоров`я обвинуваченого дозволяє його подальше утримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просила його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.
Обвинувачений просив відмовити у задоволенні клопотання. Вказав на необґрунтованість підозри і на той факт, що жодних доказів його причетності до вчинення вказаного злочину у слідства не має, потерпілу він не знає, вся справа ґрунтується на припушщеннях. Вказав що до затримання мав постійне місце проживання із сім`єю за місцем реєстрації, а тому має стійкі соціальні зв`язки, щоденно їздив на роботу до м. Бердянськ, а тому уі ризики, про які зазначено у клопотанні є надуманими. Також зазначив, що у зв`язку із окупацією. Бердянськ не зможе впливати на потерпілу, оскільки не знає її нового місця проживання. Також вказав на те, що автоматично продовження дії запобіжного заходу є суттєвим порушенням його прав та свобод.
Просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою мешкання жінки, із якою він нещодавно познайомився, ОСОБА_6 яка проживає у Миколаївській області в м. Єланець. Також наголосив, що Томаківським районним судом Дніпропетровської області запобіжний захід обирався без його участі.
Захисник обвинуваченого підтримав його пояснення, просив не продовжувати дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обрати інший, не пов`язаний із позбавленням волі. Додав, що прокурором в клопотанні та в судовому засіданні не доведено існування будь-яких ризиків, на які вказано в клопотанні, докази обґрунтованої підозри також в матеріалах кримінального провадження відсутні, а все клопотання побудоване на припущеннях, не підкріплених документально.
Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.
В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001998 від 31.08.2020 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України (ЄУН 310/7947/20, провадження 1-кп/310/130/22.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14 вересня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Бердянським міськрайонним судом Запорізької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.
Передачу кримінального провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України для розгляду по суті до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, Бердянським міськрайонним судом Запорізької області не забезпечено.
Згідно ч.1, 2ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою та слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.09.2020 року ЄУН 310/6299/20, провадження №1-кс/310/1174/2020 підозрюваному ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001998 від 31 серпня 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У резолютивній частині зазначено, що строк тримання під вартою рахувати з 15 год. 48 хв. 31 серпня 2020 року, з часу затримання..
У подальшому термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року ( провадження №1-і/195/253/22)
При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту, на теперішній час не відпали.
Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом. Більш того, прокурор у судовому засіданні, що під час розгляду кримінального провадження Бердянським міськрайонним судом досліджені були всі докази сторони обвинуваченого, і у прокурора не було підстав для зміни обвинувачення чи відмови від обвинувачення.
Наявність ризику переховування підтверджується тим, що місце реєстрації знаходиться на тимчасово окупованій території, у Бердянському районі (раніше Чернігівському районі) Запорізької області. Крім того, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним також дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду. Позиція обвинуваченого щодо можливості проживати на території Миколаївської області не конкретизована, суду не надано жодних доказів наявності у обвинуваченого житла (на будь-якій правовій підставі), а також не зазначено конкретної адреси, за якою можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Посилання обвинуваченого на можливість проживати із жінкою, з якою він познайомився під час перебування під вартою, серед іншого підтверджує відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, суд враховує характер інкримінованого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства та направлений проти статевої свободи. Більш того, обвинувачений зазначив, що потерпіла не була йому знайома. З огляду на ці обставини, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є високим.
Суд також оцінює ризик повторного вчинення кримінального правопорушення як дуже високий з огляду на те, що обвинувачений був неодноразово засуджений за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, інкримінований злочин вчинений через декілька місяців після звільнення із місць позбавлення волі, під час перебування на розгляді суду іншого кримінального провадження.
На недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою вказує те, що обвинувачений не працевлаштований, стійких соціальних зв`язків не має, що підтверджує наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що в разі звільнення обвинуваченого з-під варти він може перешкоджати завершенню розгляду кримінального провадження, ухилятися від участі у судових засіданнях, крім того, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також враховуючи вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає, що підстави для застосування запобіжного заходу з тримання під вартою не відпали, альтернативні більш м`які запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою та її продовження.
Доводи про можливість змінити запобіжний захід на інший у вигляді домашнього арешту не конкретизовані і не мстять посилань на конкретну адресу, за якою можливо буде застосувати такий запобіжний захід.
Застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд -
УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 09 січня 2023 року включно.
Копію ухвали направити до Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошений 14 листопада 2022 року о 16 год.20 хв.
Суддя: ОСОБА_1