Справа № 699/28/22
Номер провадження № 1-кп/699/75/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.23 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією кримінальне провадження № № 0000839

за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Щербашинці Богуславського району Київської області, з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-18.01.2016 вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.01.2016 за ч. З ст.185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 09.10.2018 на підставі постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2018 з невідбутим строком покарання 10 місяців 4 дні;

- 19.05.2022 вироком Лисянського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 повторно 06.07.2021 близько 13.00 год., перебуваючи в приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , яке розміщене за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись та вважаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи мету на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-S 5610» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , вартість якого, відповідно до висновку експерта від 02.12.2021 № СЕ-19/124-21/13709-ТВ, становить 510,00 грн, з вмістом сім-карти мобільного оператора «Київстар», вартістю 100,00 грн без залишку коштів на рахунку, після чого зник з місця вчинення крадіжки з викраденим, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 610,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке полягає в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Обсяг доказів

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання стосовно доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження у такому порядку, а саме позбавлення права оспорювати встановлені фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, урахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

2.2. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого правопорушення, викладені в обвинувальному акті. До свого вчинку ставився негативно, щиро каявся.

Під час судових дебатів заявив клопотання про застосування до нього приписів ч. 1 ст. 616 КПК України.

2.3. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення надано витяг з ЄРДР та низку документів, які характеризують обвинуваченого.

Так, за місцем проживання обвинувачений характеризується нейтрально.

Відповідно до довідок КНП «Лисянська територіальна лікарня» Лисянської селищної ради Черкаської області від 29.11.2021 ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.01.2016 засуджений за ч. З ст.185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільнений 09.10.2018 на підставі постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2018 з невідбутим строком покарання 10 місяців 4 дні.

Ураховуючи п. 8 ст. 89, ч. 3 ст. 90 КК України строк погашення судимості складає 6 років та обчислюється з дня дострокового звільнення від відбування покарання, тобто судимість мала бути погашена 08.10.2024.

Отже обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого правопорушення, тобто 06.07.2022, мав непогашену судимість.

Вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 у межах судової справи № 700/59/22 ОСОБА_4 за вчинення 06.12.2022 кримінального правопорушення засуджений за ч. З ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, з обчисленням строку відбування покарання починаючи з моменту взяття під варту, тобто з 19.05.2022. При ухваленні вироку невідбутий строк покарання за попереднім вироком не враховано. Вирок не оскаржувався та набрав законної сили 20.06.2022.

2.4. Висновки щодо доведеності винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Отже, судом поза розумним сумнівом, встановлено, а стороною обвинувачення доведено що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке полягає в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

При цьому кваліфікуюча ознака повторність встановлена у зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення вчинені ОСОБА_4 в умовах наявності непогашеної судимості за ч. 3 ст. 185 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Що стосується щирого каяття слід зазначити наступне. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19. Під час судового розгляду судом не встановлено наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

Разом з тим, обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, повернув потерпілому викрадені речі. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, у ході досудового розслідування не встановлено. Ураховуючи приписи ст. 337 КПК України, суд позбавлений права самостійно встановлювати такі обставини, оскільки це є виходом за межі висунутого обвинувачення та призведе до погіршення становища особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

4. Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, який офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується нейтрально, бере до уваги наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання. Суд ураховує, що кримінальне правопорушення було вчинене при наявності непогашеної судимості, з невідбутим покаранням у виді позбавлення волі строком 10 місяців 4 дні. Також судом враховано наявність вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022, який набрав законної сили 20.06.2022, щодо засудження ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком три роки.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обвинуваченому в межах даного кримінального провадження слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком два роки, оскільки таке покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

Інкриміноване обвинуваченому в межах цієї справи кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, було вчинене ним до постановлення попереднього вироку Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022, отже в даному випадку підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК України, тобто мають бути застосовані правила призначення покарання за сукупність кримінальних правопорушень.

Остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, при цьому в строк остаточно призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком, починаючи з 19.05.2022.

У даному випадку покарання слід також призначити з урахуванням правил ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, урахувавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 10 місяців 4 дні за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.01.2016 шляхом часткового приєднання частини покарання за попереднім вироком.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено, потерпілий претензій до обвинуваченого не має.

На момент розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 в ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», отже підстав для застосування запобіжного заходу не вбачається.

Процесуальні витрати в межах кримінального провадження складаються з витрат на проведення судової експертизи у розмірі 686,48 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а саме вони підлягають залишенню в користуванні власника (потерпілого).

Під час судових дебатів обвинувачений заявив клопотання про застосування до нього ч. 1 ст. 616 КПК України.

Стаття 616 КПК України регулює питання скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміну запобіжного заходу з інших підстав. Відповідно до ч. 1 цієї статті, на яку посилався обвинувачений ОСОБА_4 , у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Суд звертає увагу, що вирішення вказаного питання відноситься до компетенції прокурора, а не суду. Крім того, станом на дату розгляду справи до обвинуваченого запобіжний захід не застосовано, отже взагалі відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 616 КПК України.

До того ж, Верховний Суд у своїй постанові від 06.07.2022 у справі № 127/15447/20 (провадження № 51-5846км21) указав, що під час судових дебатів, крім промов учасників судового провадження, будь-яких інших процесуальних дій, за винятком рішення про відновлення з`ясування обставин, чинним законодавством не передбачено. Стадія судових дебатів не передбачає розгляду клопотань та заяв.

Отже, судом не може бути вирішено по суті заявлене обвинуваченим ОСОБА_4 клопотання про застосування до нього приписів ч. 1 ст. 616 КПК України.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615, 616 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

До визначеного покарання приєднати покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, призначене ОСОБА_4 вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі частини 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі частини 4 ст. 81 КК України до визначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 10 місяців 4 дні, призначеного ОСОБА_4 вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.01.2016 за ч. 3 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України.

На підставі частини 1 ст. 71, ч. 5 ст. 71 КК України, за сукупністю кримінальних вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 18.01.2016, ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки 3 місяці.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання частково відбуте покарання за вироком Лисянського районного суду Черкаської області від 19.05.2022 (судова справа № 700/59/22), а саме строк з 19.05.2022.

Строк відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі рахувати з часу набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 686,48 (шістсот вісімдесят шість грн. 48 коп) грн, які складаються з витрат на проведення судової експертизи.

Речовий доказ у кримінальному провадженні мобільний телефон марки «Samsung» моделі «GT-S 5610» ІМЕІ1 НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «Київстар» залишити у володінні потерпілого ОСОБА_6 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СуддяОСОБА_1