Справа № 624/54/23
провадження № 1-кп/624/25/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кегичівського районного суду Харківської області (смт. Кегичівка, Харківської області) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, пенсіонера, утриманців немаючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 85 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022, яким в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан.

Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено із 26.03.2022 на 30 діб.

Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено із 25.04.2022 на 30 діб.

Законом України від 22.05.2022 № 7389 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Законом України від 16.11.2022 № 2738-1Х «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стан) в Україні строк дії воєнного стану продовжено на 90 діб.

Судом встановлено, що в період дії в Україні воєнного стану, а саме 21.11.2022 близько 22:00 години, ОСОБА_3 , прийшов в домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи намір на викрадення чужого майна, діючи таємно, умисно, з корисних мотивів, скористався тим, що його ніхто не бачить, проник в житловий будинок, через незамкнені запірним пристроєм вхідні двері, вчинив крадіжку з будинку мобільного телефону Хіаоmі Redmi 10 2022 4/128 Gb, що належить ОСОБА_5 , який лежав на столі в приміщенні кухні, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток на суму 7358,40 грн. Після цього ОСОБА_3 розпорядився викраденим мобільним телефоном на свій розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та розповів про обставини скоєного кримінального правопорушення так, як про них зазначено в обвинувальному акті.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. Обвинувачений повідомив суду, що злочин вчинив з корисливих мотивів, завдану шкоду потерпілій відшкодував, викрадений телефон повернутий.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі, щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Раніше в судовому засіданні підтвердила, що дійсно ОСОБА_3 21.11.2022 вчинив крадіжку її мобільного телефону, який в подальшому був повернутий працівниками поліції.

Визнавальні свідчення обвинуваченого суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позицій обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Суд, заслухавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши всі наявні матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина останнього у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною поза розумним сумнівом.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога, органу пробації не перебуває, пенсіонер, невійськовозобов`язаний, одружений, за місцем реєстрації характеризується формально посередньо.

Обвинувачений ОСОБА_3 з`явився для участі у підготовці досудової доповіді.

Оцінка виявила середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Також суд враховує те, що кримінальним правопорушенням потерпілій стороні ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 7358,40 гривень, яку повністю відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлені.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Красноградським районним сектором №2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області, згідно висновку якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі можливе та не становить небезпеку для суспільства. У разі призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавлення волі, доцільним покладання на нього додаткового обов`язку, передбаченого п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання, у межах санкцій ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки протиправної діяльності обвинуваченого, наявність міцних соціальних і сімейних зв`язків, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого обвинуваченим майна та його значимість для потерпілої, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченого тяжких наслідків не настало, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції його від суспільства, з застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи.

Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, 09 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області був накладений арешт на мобільний телефон Хіаоmі Redmi 10, IMEL 1: НОМЕР_1 ; IMEL 2: НОМЕР_2 , який було вилучено в ході огляду місця події 05.01.2023, шляхом заборони вчинення дій, направлених на передачу, користування та/або розпорядження вилученими предметами. Це майно вирішено передати під відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 .

В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироку законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 09.01.2023, на мобільний телефон Хіаоmі Redmi 10, IMEL 1: НОМЕР_1 ; IMEL 2: НОМЕР_2 .

Речовий доказ: мобільний телефон Хіаоmі Redmi 10, IMEL 1: НОМЕР_1 ; IMEL 2: НОМЕР_2 , з серійним номером мобільного телефону: НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути їй як законному володільцю.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1