Справа № 504/1378/17
Номер провадження 1-кп/504/77/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000131 від 24.04.2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нараївка Гайсинського район Вінницької області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, маючого базову загальну середньою освіту, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , водія - заправника 1 автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , солдата,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:
відповідно до указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію.

09.07.2015 ОСОБА_5 призвано на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.07.2015 ОСОБА_5 направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та наказом командира зазначеної військової частини (по стройовій частині) №214 від 05.09.2015 призначено на посаду курсанта, зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 09.07.2015, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до подальшого місця проходження військової служби, він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

06.09.2015 ОСОБА_5 направлено для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №191 від 06.09.2015 зараховано до списків особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 призначено на посаду водія - заправника 1 автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби призваним у зв`язку із частковою мобілізацією та проходячи військову службу на посаді водія - заправника 1 автомобільного взводу підвозу пального та мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , умисно, не маючи відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 04.11.2015 самовільно залишив без поважних причин вищезазначену військову частину та ухилявся від проходження військової служби до 06.04.2017, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

06.04.2017 солдат ОСОБА_5 прибув до Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та заявив про вчинений ним злочин.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, підтвердив у своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення. Про вчинені дії він жалкує, щиро кається.

Отримавши показання обвинуваченого, що повністю відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до положень ст.65 КК України при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_5 є раніше несудимою особою, має зареєстроване місце проживання, не підтримує кримінальні зв`язки або зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, на наркологічному та психіатричному обліках не значиться, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України є щире каяття.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, тому вважає за доцільне застосувати до нього положення ст.75 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.66-67,70,75-76,286,407 КК України ст.ст.120,124,128,349,369-371,373-374,394-395 КПК України, суд,

ухвалив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України та з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1