Справа № 357/8421/16-к
У Х В А Л А

про привід із затриманням

15 вересня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у закритому підготовчому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000533, яке внесене до ЄРДР 09 лютого 2016 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із клопотаннями, прокурор ОСОБА_3 просив: застосувати до ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; дозволити працівникам Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивував його тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, яке підтверджується доказами зібраними на досудовому розслідуванні.

В ході судового провадження, починаючи із 16 вересня 2020 року, обвинувачений ОСОБА_4 під різними приводами та підставами не з`являвся у підготовчі засідання, які призначалися на 16 листопада 2020 року, 20 січня 2021 року, 09 березня 2021 року, 20 травня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 09 листопада 2021 року, 18 листопада 2021 року, 15 грудня 2021 року, 20 січня 2022 року, 11 березня 2022 року, 16 травня 2022 року, 17 червня 2022 року.

Більше того, 17 червня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано привід, однак він у черговий раз не прибув у судове засідання 29 липня 2022 року.

Вважав, що вказані обставини свідчать про ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду.

Зважаючи на вказане та те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є жителем м. Біла Церква, не обтяжений сімейними зв`язками та трудовими обов`язками, вказував на наявність ризику, що без застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, він може вчиняти спроби втечі та переховування від суду.

Окрім цього, з огляду на те, що з часу вчинення злочину 09 лютого 2016 року минуло понад 6 років, а своїми неявками обвинувачений ОСОБА_4 намагається уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, вважав, що без застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, він може продовжувати перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі викладеного, вважав, що до обвинуваченого ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою і відповідно до ст. 188 КПК України, останнього треба затримати з метою приводу.

В ході розгляду клопотання, судом установлено, що згідно із обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, вчиненого за таких фактичних обставин.

09 лютого 2016 року, близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 та невстановленими слідством особами, маючи на меті незаконне заволодіння транспортними засобами: навантажувальним маніпулятором JCB 540-70, 2005 року випуску, та навантажувальним маніпулятором MANITOV MLT 633 LST, 1999 року випуску, пошкодивши огорожу майданчику, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належить фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 , незаконно проникли на охоронювану територію вказаного торгівельного майданчика.

Після чого, вище вказані особи, застосувавши фізичне насильство до охоронця даного майданчику ОСОБА_7 , що виразилося у нанесенні декількох ударів в область голови, надягнули на охоронника металеві кайданки.

В подальшому ОСОБА_5 та невстановлені слідством особи за допомогою ключів запалювання до транспортних засобів, які знаходилися у приміщенні охоронця, незаконно заволоділи транспортними засобами із торгівельного майданчику, належного ФОП ОСОБА_6 , а саме: навантажувальним маніпулятором JCB 540-70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, вартістю 800 000 гривень, належним ОСОБА_8 , та

навантажувальним маніпулятором MANITOU MLT 633, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску, вартістю 600 000 гривень, належному ОСОБА_9 . Вищевказані транспортні засоби на підставі договорів відповідального зберігання майна від 01 грудня 2015 року перебували на зберіганні у ФОП ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_5 та невстановлені слідством особи на вищевказаних транспортних засобах, якими незаконно заволоділи, виїхали за територію майданчику та направились до автомобіля DAF FX д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на автодорозі із сполученням с. Черкас Білоцерківського району Київської області та автодороги м. Київ м. Одеса, де їх очікував водій вищевказаного автомобіля ОСОБА_4 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_5 та невстановленими слідством особами, та завантажили на вказаний автомобіль навантажувальний маніпулятор JCB 540-70, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, а інший навантажувальний маніпулятор MANITOU MLT 633, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1999 року випуску, завантажили на невстановлений слідством автомобіль, який з місця події зник у невстановленому напрямку.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та невстановлені слідством особи спричинили фізичній особі підприємцю ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1 400 000 гривень.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2020 року, для розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000533, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2016 року, відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, визначена головуюча суддя ОСОБА_1 , на підставі розпорядження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ № 131 від 15 вересня 2020 року.

Відповідно до ухвали судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2020 року, призначене підготовче судове засідання на 16 листопада 2020 року.

Воно відкладене у зв`язку із неявкою потерпілого ОСОБА_7 .

У підготовчому засіданні від 20 січня 2021 року, вирішено проводити судові засідання в режимі відеоконференції, окрім допиту обвинуваченого, потерпілих та свідків, після чого підготовче провадження відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

У підготовчому засіданні від 09 березня 2021 року, вирішено проводити підготовче провадження, за особистої присутності обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , після чого підготовче провадження відкладене, через неявку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2021 року, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про призначення відеоконференції залишене без задоволення.

Підготовче засідання від 20 травня 2021 року не відбулося, оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 заявлено відвід головуючій судді.

Підготовче засідання від 11 серпня 2021 року не відбулося, оскільки головуючою суддею заявлено самовідвід.

У підготовчому засіданні від 09 листопада 2021 року, вирішено задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції, після чого підготовче провадження відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

У підготовчому засіданні від 18 листопада 2021 року, вирішено задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції, після чого підготовче провадження відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Підготовче засідання від 15 грудня 2021 року відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2022 року, задоволене клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції.

Підготовче засідання від 21 січня 2022 року не відбулося, через участь головуючого судді у іншому кримінальному провадженні.

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2022 року, задоволене клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції.

Підготовче засідання від 11 березня 2022 року не відбулося, через відпустку головуючого судді, у зв`язку із умовами воєнного стану.

Підготовче засідання від 16 травня 2022 року відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Підготовче засідання від 17 червня 2022 року відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2022 року, вирішено здійснити привід обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Підготовче засідання від 29 липня 2022 року відкладене, через неявку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до листа вих. № 5186/108/57-2022 від 29 липня 2022 року, відділення поліції № 2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області повідомило суд, що 22 липня 2022 року ОСОБА_5 було ознайомлено із ухвалою суду, після чого ОСОБА_5 власноручно розписав про її ознайомлення. 28 липня 2022 року ОСОБА_5 під час усної розмови із працівниками поліції повідомив про те, що від поїздки до Білоцерківського міськрайонного суду відмовився, та в подальшому надав працівникам поліції довідку за власним підписом в які вказано, що його 25 липня 2022 року було госпіталізовано в неврологічне відділення КНП «Городенківська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».

Згідно із листом № 5806/52-22 від 28 липня 2022 року, Миколаївське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області повідомило суд, що здійснення примусового приводу, не надається можливим, оскільки вказаний чоловік відсутній за місцем мешкання.

У підготовче засідання від 15 вересня 2022 року, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не з`явилися.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Отже, суд, для надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, на підставі наданих доказів, має установити, чи є достатні підстави вважати, що до обвинуваченого може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою та він переховується від органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Санкцією ч. 3 ст. 289 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна або без такої

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Суд вважає, що питання обґрунтованості підозри на стадії підготовчого провадження, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу, не вирішується, це є предметом судового розгляду, за результатами якого суд ухвалює вирок або постановляє ухвалу, по суті пред`явленого обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 посилався на ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними частково.

Судом установлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не працює, сім`ї та утриманців не має, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинувачується за ч. 3 ст. 289 КПК України.

У судові засідання, які призначалися на 16 листопада 2020 року, 20 січня 2021 року, 09 березня 2021 року, 20 травня 2021 року, 11 серпня 2021 року, 09 листопада 2021 року, 18 листопада 2021 року, 15 грудня 2021 року, 20 січня 2022 року, 11 березня 2022 року, 16 травня 2022 року, 17 червня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся, ані безпосередньо до суду, ані у режимі відеоконференції, причини неявки не повідомляв.

Більше того, 17 червня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано привід, однак він у черговий раз не прибув у судове засідання 29 липня 2022 року.

На думку суду, все викладене, в сукупності, свідчить, що обвинувачений ОСОБА_4 вчиняє спроби переховуватися від суду, і без застосування запобіжного заходу, він їх продовжуватиме, тобто існує ризик, який визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 є високим.

Суду доведено, що з огляду на ступінь ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду, його процесуальну поведінку, запобігти установленому ризику передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Отже, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу.

Згідно із ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Керуючись ст. 189-191, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - залишити без розгляду.

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, - задовольнити частково.

Надати працівникам Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказати, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Виконання приводу доручити Миколаївському районному управлінню поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Після затримання, доставити обвинуваченого ОСОБА_4 , протягом 36 годин з моменту затримання, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, за адресою: вул. Першотравнева, буд. 4 «а», м. Біла Церква, Київська область, 09108.

Про затримання ОСОБА_4 повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно із ч. 5 ст. 191 КПК України, службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Встановити строк дії ухвали шість місяців, до 15 березня 2023 року, включно.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала втрачає силу з моменту: приводу обвинуваченого до суду, або закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або добровільного з`явлення обвинуваченого до суду.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_10 ОСОБА_11