Справа № 157/825/22
Провадження №1-кс/157/302/23
УХВАЛА

Іменем України

04 квітня 2023 року слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2022 року за №0000232, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В ході досудового розслідування встановлено, що 10.07.2022 близько 01 години поблизу домогосподарства АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стався словесний конфлікт, після якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення останньому тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

В подальшому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, попередньо, тобто до початку вчинення кримінального правопорушення, домовившись із групою невстановлених осіб про нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень невизначеного обсягу та ступеня тяжкості, 10.07.2022 о 01 годині 45 хвилин викликав останнього до тильної сторони його домогосподарства, що по АДРЕСА_2 , де поблизу мосту через меліоративну канаву застосував засіб, споряджений речовиною сльозогінної та дратівливої дії, вдарив рукою в обличчя та збив ОСОБА_8 з ніг, після чого усі умисно, спільно та злагоджено, усвідомлюючи протиправний характер свого злочинного діяння, бажаючи настання наслідків у виді нанесення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу та ступеня тяжкості, передбачаючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, проявляючи агресію та застосовуючи фізичну силу, нанесли не менше 10 ударів верхніми та нижніми кінцівками в різні ділянки тіла ОСОБА_8 , чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді:

- синців в ділянці обличчя, крововиливу в білкову оболонку правого ока, поверхневої рани в ділянці верхньої губи, синців та саден в ділянці тулуба, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа, які по ступеню тяжкості кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше 6 діб;

- перелому восьмого, дев`ятого ребер зліва, який по ступеню тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день, після чого байдуже ставлячись до настання будь-яких можливих наслідків зі здоров`ям останнього залишили місце скоєння злочину.

У ході проведення досудового розслідування 04.10.2022 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Підозрюваному ОСОБА_7 та його захиснику - адвокату ОСОБА_5 02.12.2022 надано доступ до матеріалів кримінального провадження і 06.12.2022 вони почали знайомитись з ними.

В подальшому на неодноразові виклики (на 29.12.2022, 30.12.2022, 30.01.2023, 31.01.2023) для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_7 жодного разу не з`являвся, про причини неявки не повідомив. Встановлено, що підозрюваний за місцем проживання відсутній, його місцеперебування на даний час невідоме. Водночас відомо, що 19.12.2022 підозрюваний ОСОБА_7 виїхав за межі України та по даний час не повернувся.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органа досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_7 після відкриття матеріалів досудового розслідування покинув територію України та, усвідомлюючи ймовірну міру покарання, не має наміру повертатись, через що і був оголошений в розшук, впливати на свідків та потерпілого в кримінальному провадженні, а тому з урахуванням наведених обставин, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, слідчий вважає, що необхідним є обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Із врахуванням того, що підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук та його місце перебування може бути встановлене на території будь-якої іноземної держави за межами України, з метою його видачі в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності, необхідним буде скерувати до таких органів іноземної держави клопотання про видачу (екстрадицію) особи та долучити до клопотання копію ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали повністю з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, оскільки згідно з повідомленням органів досудового розслідування оголошений у міжнародний розшук.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, оскільки вважає, що обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри є сумнівним, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, слідчим не доведені. Також вважає, що необхідно розглядати клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_7 , а не про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 від 14.03.2023 ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук.

Статтями 281 та 335 КПК України передбачено, що якщо під час досудового розслідування чи судового розгляду місцезнаходження підозрюваного чи обвинуваченого невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора чи суду, за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор чи суд оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься відповідна постанова чи ухвала.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (як державного так і міжнародного) має бути винесена відповідна постанова чи ухвала суду (ст.ст. 281,335 КПК України), що має бути здійснено органом досудового розслідування чи судом, шляхом винесення відповідної постанови чи ухвали про оголошення особи в державний чи міжнародний розшук.

Фактично дата винесення органом досудового розслідування чи судом відповідної постанови чи ухвали про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого і є початком оголошення особи в міжнародний розшук, у розумінні ст.ст. 281, 335 КПК України, що здійснено органом досудового розслідування 14.03.2023 шляхом винесення постанови про міжнародний розшук ОСОБА_7 .

У зв`язку з викладеним, винесена органом досудового розслідування відповідна постанова про оголошення розшукуваної особи у міжнародний розшук є підставою для здійснення оперативним підрозділом, якому доручено розшук підозрюваного чи обвинуваченого, усіх необхідних розшукових заходів, зокрема, таких видів розшуку, як державного так і міжнародного, тобто оголошення розшуку особи не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Також, відповідна постанова про міжнародний розшук підозрюваного чи обвинуваченого є підставою для підтвердження факту оголошення вказаної особи у міжнародний розшук з метою подальшого винесення відповідної ухвали суду про тримання під вартою, згідно з ч. 6 ст. 193 КПК України.

Таким чином, наданні матеріали кримінального провадження містять докази оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, а тому висновки сторони обвинувачення про перебування підозрюваного у міжнародному розшуку і, як наслідок, можливості розгляду клопотання про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обґрунтованість підозри підтверджується наявністю вагомих доказів, зокрема:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 12.07.2022 року, згідно з яким ОСОБА_8 звернувся до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області із заявою про те, що 10.07.2023 року біля 02 години поблизу його домогосподарства ОСОБА_7 та невстановлені особи нанесли йому удари по тілу, голові, внаслідок чого заподіяли тілесні ушкодження;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , згідно з яким останній показав, що у ніч з 09 на 10 липня 2022 року біля 00 год коли йшов додому, по дорозі зустрів компанію молодих людей, серед яких впізнав ОСОБА_7 та двох дівчат ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . У зв`язку з тим, що він посвітив ліхтарем в сторону вказаної компанії, у нього із ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, після завершення якого він пішов додому. Біля 02 год, коли він вже спав, до нього подзвонив ОСОБА_7 та попросив вийти до стежки, що біля мосту, тобто за своє поле. Одягнувшись, він, повідомивши дружину ОСОБА_11 , пішов до обумовленого місця, де його вже чекала група осіб, серед яких був і ОСОБА_7 . Підійшовши до них, відчув, як в обличчя йому було випущено сльозогінний газ, після чого нанесено декілька ударів по тілу, від чого він впав на землю. Коли лежав на землі, вказані особи продовжили наносити йому удари. Серед цих осіб по голосу впізнав ОСОБА_7 , меншого брата останнього та ОСОБА_12 . Удари припинили наносити коли вийшла його дружина, яка допомогла йому потрапити додому, де дала ліки. У вечірню пору 10-11 липня 2022 року до нього додолу прийшла мати ОСОБА_7 , яка принесла мазь та просила його не повідомляти поліцію про дану подію, повідомивши, що вони компенсують всі витрати на лікування. Так як біль від нанесених тілесних ушкоджень не вщухала, 13.07.2022 звернувся до медичного закладу за допомогою;

висновком експерта № 137 від 14.07.2022 з якого вбачається, що у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому восьмого, дев`ятого ребер зліва, закритого перелому кісток носа, синців в ділянці обличчя, крововиливу в білкову оболонку правого ока, поверхневої рани в ділянці верхньої губи, синців та саден в ділянці тулуба, які утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмежуючою травмуючою поверхнею, можливо при обставинах вказаних в описовій часині постанови, терміном утворення більше 2-3 доби до моменту обстеження, мінімальною кількістю контактів не менше десяти. Тілесні ушкодження у вигляді:

- перелому восьмого, дев`ятого ребер зліва по ступеню тяжкості відноситься до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень по ознаці тривалого розладу здоров`я терміном більше як 21 день;

- закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа по ступеню тяжкості кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше 6 діб;

- синців в ділянці обличчя, крововиливу в білкову оболонку правого ока, поверхневої рани в ділянці верхньої губи, синців та саден в ділянці тулуба по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;

протоколом огляду предметів від 15.07.2022 з якого вбачається, що під час огляду мобільного телефону, котрий належить ОСОБА_8 , зокрема при перегляді історії викликів, наявний номер НОМЕР_1 , з якого був здійснений вхідний дзвінок «Нд 01:43» тривалістю 13 с. Також наявний вихідний дзвінок на вищевказаний номер «Нд 01:44» тривалістю 1 хв 21 с. Окрім цього, наявний ще один вихідний дзвінок «Нд 01:55» без зазначення тривалості розмови;

протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2022, під час якого потерпілий ОСОБА_8 показав, де, яким чином та за яких обставин йому було нанесено тілесні ушкодження;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 згідно з яким остання показала, що у ніч з 09 на 10 липня її чоловік ОСОБА_8 повернувся додому біля 01 год. Приблизно за 30 хв після цього до ОСОБА_8 на телефон надійшов дзвінок з невідомого номера, відповівши на якого, вона по голосу впізнала ОСОБА_7 , який попросив дати телефон чоловіку. Після розмови з ОСОБА_7 . ОСОБА_8 одягнувся і пішов за хліви домогосподарства до канави. Протягом 10 хв, після того як чоловік вийшов, вона тричі телефонувала до нього, однак останній не відповідав. Коли вона йшла до чоловіка, помітила, як завівся мотоцикл і без увімкненої фари поїхав на дорогу. ОСОБА_8 вона виявила біля канави, який лежав на землі, при цьому його обличчя та одяг були у крові. Вона допомогла чоловіку підвестися і вони разом пішли у будинок, де ОСОБА_8 їй розповів, що його побив ОСОБА_7 10.07.2022 приходила матір ОСОБА_7 , яка просила не повідомляти поліцію про вказану подію;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_9 згідно з яким остання показала, що 09.07.2022 року разом з подругами ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також компанією хлопців, які приєдналися до них згодом, відпочивали біля озера, що поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області. Біля 00.00 год вони поїхали додому в с. Брониця, де на мосту разом з ОСОБА_15 розмовляли із ОСОБА_7 . Через деякий час до них підійшов ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та з яким у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Заспокоївши з подругою ОСОБА_7 , вони всі розійшлися в напрямку своїх домівок;

протоколом допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_16 згідно з яким остання показала, що в ніч з 09 на 10 липня 2022 року біля 01 год 10 хв розмовляли разом з подругою ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на мосту біля свого будинку в с. Брониця. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_8 , який перебував на підпитку, та з яким у ОСОБА_7 виник словесний конфлікт. Заспокоївши разом з подругою ОСОБА_7 , вони всі розійшлися в напрямку своїх домівок;

протоколом допиту свідка ОСОБА_17 згідно з яким остання показала, що 09.07.2022 разом з друзями, серед яких були також ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , відпочивали біля озера, що поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області. Біля 01 год 10.07.2023 автомобілем, яким керував ОСОБА_12 , вони поїхали в с. Брониця, де залишили ОСОБА_18 , ОСОБА_7 та ОСОБА_16 . Після цього ОСОБА_12 з с. Брониця повіз її додому в с. Воєгоща, де висадив її біля її будинку та поїхав у невідомому напрямку.

Відомості про зазначений злочин внесені до ЄРДР за № 0000232 від 14.07.2022 з коротким викладом обставин про те, що 10.07.2022 близько 02 год ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , знаходячись поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесли ОСОБА_8 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

04 жовтня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме про те, що він підозрюється в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , належить до категорії нетяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Встановлено, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше в порядку ст. 89 КК України не судимий, не працевлаштований, офіційного доходу не має, підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за місцем проживання відсутній, його місцеперебування не відоме, оголошений в міжнародний розшук.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження дають підстави вважати підозру обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно вплинути на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

З врахуванням зазначених обставин у сукупності з вагомістю доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри, і суворістю передбаченого покарання, беручи до уваги, що стороною обвинувачення доведено наявність правових підстав, передбачених ч. 6 ст. 193 КПК України, які повинні враховуватись слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме факту оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов висновку про наявність високого ступеня ризику щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення ним іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим клопотання слідчого належить задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 369 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання.

Після затримання ОСОБА_7 не пізніше як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, прокурору по кримінальному провадженню забезпечити доставку підозрюваного до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору та захиснику підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1