У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калінінград російської федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-підозрюваного за ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2023 року задоволено частково клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави до підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 квітня 2023 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200 грн.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок підозрюваного ОСОБА_6 звільнити з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України, з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- у разі наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.

Захисник ОСОБА_7 посилається на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зазначив, що ОСОБА_6 вину не визнає. Вказав, що після повідомлення 16.02.2023 органом досудового розслідування про підозру, не було допитано ОСОБА_6 з приводу підозри, та за час досудового розслідування не було вчинено жодних дій, спрямованих на перевірку отриманих показань свідків.

Вказав, що підозра ґрунтується виключно на показаннях ряду свідків, оскільки ніяких інших слідчих (розшукових) дій не проводилось взагалі. Вважає, що сама по собі підозра у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення не є підставою для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначив, що сторона захисту була обмежена в часі щодо збирання та надання суду доказів, так і суд не мав можливості встановити ці обставини та врахувати їх під час розгляду справи, що свідчить, на думку захисника, про неповноту судового розгляду.

Захисник вважає, що прокурором не були доведені та не підтверджені ризики, які є припущеннями та не можуть враховуватись судом. Також просить звернути увагу, що прокурором не було виконано вимоги ст. 178 КПК України.

Щодо визначення розміру застави, то захисник вважає її розмір непомірним. Вказав, що під час визначення розміру застави не був врахований майновий стан підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_5 вважає, що без застосування найсуворішого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на осіб, що залишились у м. Херсоні після його деокупації та яким відомі обставини неправомірних дій ОСОБА_6 .

На думку прокурора, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків.

Також додала, що місце проживання підозрюваного знаходиться на території України, на якій тривають бойові дії, що унеможливлює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000434 від 25.11.2022.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України, є обґрунтованою. Враховуючи вагомість доказів, обґрунтованість підозри, характер злочинів, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, слідчий суддя вважав доведеними ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Разом з тим, слідчий суддя вважав недоведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик слідчий суддя вважав припущенням та таким, що не підтверджується матеріалами провадження.

Слідчий суддя, врахувавши дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 12 років, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, є працездатною особою, даних про тяжкі захворювання відсутні, вважав виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку слідчого судді, не зможе запобігти встановленим та доведеним ризикам. Клопотання орану досудового розслідування в цій частині слідчий суддя вважав обґрунтованим та вмотивованим.

Між тим, посилаючись на вимоги абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави, оскільки підозрюваний після окупації залишився на території м. Херсона, винним себе не визнає, має сім`ю, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з родиною в м. Києві, на його утриманні знаходиться хворий батько похилого віку, який потребує допомоги. Вважав, що обов`язок носити електронний засіб контролю зменшить ризик переховування від органу досудового розслідування.

Визначаючи підозрюваному розмір застави, слідчий суддя врахував матеріальне становище підозрюваного, ступінь тяжкості злочинів, у яких він підозрюється, а також встановлені ризики, які є обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважав за доцільне визначити підозрюваному заставу, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Просили задовольнити апеляційну скаргу захисника та застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 127-128 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання.

Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обгрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 6 ст. 111-1 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання доказами, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

У клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати свідків, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Є правильним висновок слідчого судді, що прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею щодо наявності цих ризиків, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів.

Наявність ризиків слідчим суддею обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 12 років, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану.

Також, врахувавши доводи слідчого у клопотанні про те, що ОСОБА_6 , у зв`язку із тяжкістю покарання, може перетнути державний кордон України через неконтрольовані його території, або іншим шляхом переховуватися на підконтрольній частині території, а також те, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у виді можливості підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, є достатні підстави вважати доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, що з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, оскільки на сьогоднішній день ще не допитано всіх свідків у кримінальному провадженні, встановлюється їх місцезнаходження, ці свідки особисто знайомі з підозрюваним, тому знаходячись на волі, підозрюваний може на них незаконно впливати, з метою не надавати свідчення або змінити раніше надані свідчення, як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею належним чином вмотивована. Більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

В цій частині ухвала слідчого судді достатньо вмотивована та обґрунтована, з чим погоджується апеляційний суд.

Разом з тим, апеляційний суд вважає помилковими висновки слідчого судді про можливість визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 , виходячи з такого.

Так, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Проте, всупереч вимогам абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_6 розміру застави на підставі п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний після окупації залишився на території м. Херсона, винним себе не визнає, має сім`ю, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з родиною в м. Києві, на його утриманні знаходиться хворий батько похилого віку, який потребує допомоги, а обов`язок носити електронний засіб контролю зменшить ризик переховування від органу досудового розслідування.

З цими висновками суд апеляційної інстанції не погоджується, зважаючи на ступінь тяжкості злочинів, у яких підозрюється ОСОБА_6 , одне з яких відноситься до особливо тяжких, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, а також встановлені під час розгляду клопотання ризики, які є обґрунтованими та доведеними.

Апеляційний суд погоджується з думкою прокурора, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 незаконного впливу на свідків, а також ухилення від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

З урахуванням встановлених під час апеляційного розгляду обставин, суд вважає, що вимоги захисника про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою, не підлягає задоволенню.

Однак, зважаючи, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, проте з інших підстав, ніж просив захисник, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Херсонській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_5 , та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 15 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3