Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3521/22
Провадження № 1-в/553/41/2023
У Х В А Л А

Іменем України

29.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника адміністрації ДУ "ПВК №64" - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта вища, раніше судимого:

-19.10.2017 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки;

19.09.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України строком на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

20.02.2020 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України строком на 4 роки 4 місяці позбавлення волі;

- по даній справу засуджений 20.07.2020 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70, п. 1 ч.1 ст. 72, ч.4 ст. 70 КК України строком до 4 років 4 місяці позбавлення волі.26.08.2020 року ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави вирок від 19.09.2019 року Лубенського міськрайонного суду Полтавської області приведено у відповідність до ЗУ №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», визначено вважати засудженим за ч.1 ст. 309 КК України до 4 років обмеження волі, згідно ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року адміністрація Полтавської виправної колонії № 64 та голова спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради звернулись до суду з спільним поданням про застосування умовно - дострокового звільнення, відповідно до ст. 81 КК України, відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений відбув 2/3 частини строку покарання та за час відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 15.11.2019 року міру покарання відбуває у «Полтавській виправній колонії № 64» характеризується добре, мав 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, має 8 заохочень.

В судовому засіданні представник ДУ «Полтавської виправної колонії № 64» подання підтримав в повному обсязі.

В судове засідання представник спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради не з`явився, але надав суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд подання у відсутність їх представника, подання підтримує в повному обсязі.

Засуджений та йоого захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні прохав задовольнити подання та застосувати відносно ОСОБА_4 умовно дострокове звільнення.

Прокурор при вирішенні даного подання заперечував та вказував про його передчасність, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів виправлення.

Вказане питання розглядається на підставі ст. 537 КПК України.

Частиною 1 статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ та органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.09.2019 року. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Полтавська установа виконання покарань № 23» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 15.11.2019 року міру покарання відбуває у «Полтавській виправній колонії № 64» характеризується наступним чином, на початку відбування покарання за порушення встановленого порядку два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому порядку, внаслідок проведеної виховної роботи з засудженим, останній змінив свою поведінку на кращу. Адміністрацією установи заохочувався станом на дату розгляду подання вісім разів за виконання покладених обов`язків за додержання правил поведінки, встановлених кримінально виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Згідно рішення комісії виправної колонії від 16.03.2021 року в зміні умов тримання засудженого відмовлено, як особі, який не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 01.02.2022 року змінено умови тримання особи засудженого ОСОБА_4 , як особі, яка стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 30.11.2021 року, в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, в зв`язку з поданням засудженим заяви щодо незастосування даної заохочувальної пільги через можливість втрати соціальних зв`язків.

В поданні вказувалось про те, що засуджений працевлаштований різноробочим на господарчому дворі установи, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться добре. До виконання робіт по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, приймає безпосередню участь у їх виконанні.

Статтею 81 КК України визначено, що умовно дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст. 71,72 КК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від N 10 від 26.12.75 « Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким» визначено, що суди, вирішуючи питання про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання або про заміну

невідбутої частини покарання більш м`яким, повинні забезпечити строго індивідуальний підхід до кожного засудженого, маючи на увазі, що умовно-дострокове звільнення від покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані

лише до тих засуджених, які, відбувши передбачену законом частину покарання, зразковою поведінкою і чесним ставленням до праці, а особи, які вчинили злочин у віці до вісімнадцяти років, крім того, й чесним ставленням до навчання довели своє виправлення.

Отже, з досліджених даних можна зробити висновок про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час відбування всього періоду покарання, хоча існують в його поведінці і позитивні зміни, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2022 року, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно - достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Із врахуванням того, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, засуджений є суспільно-небезпечною особою, не можливо дійти висновку, що засуджений дійсно досяг виправлення.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

На теперішній час суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 своїми діями намагається стати на шлях виправлення. Проте є передчасним вважати, що він досяг виправлення.

Застосування умовно дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч.2 ст. 81 КК України) та формальної (ч.3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності, якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню про умовно дострокове звільнення, за весь час відбування ним покарання.

У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на шлях виправлення необхідний більш тривалий час.

Оскільки за період перебування в місцях позбавлення волі, саме в ДУ «ПВК №64» з 2019 року, засуджений ОСОБА_4 лише з 2022 року, позитивно характеризується та до покладених обов`язків на останнього намагається ставитися сумлінно та з відповідальністю.

Суд констатує, що в 2021 року адміністрацією установи відмовлено в зміні умов тримання, з мотивів того, що засуджений ОСОБА_4 є таким, що не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії виправної колонії від 01.02.2022 року змінено умови тримання засудженої оосби ОСОБА_4 , як особі, яка стає на шлях виправлення, що вказує про те, що адміністрацією установи відбування покарання в 2022 році, засуджений ОСОБА_7 характеризується, як оосюа, яка лише стає на шлях виправлення, але належного і достатнього рівня своого виправлення не досягла.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 виявляє нестабільне бажання і працювати в установі, оскільки його праця в установі носить мінливий характер.

Так, згідно матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_4 виявив бажання працювати у 2020 році та працював протягом цього року тільки два місяці листопад та грудень; у 2021 році засуджений працював у вересні, жовтні, листопаді, грудні; у 2022 році засуджений працював у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні та липні, що є недостатнім для умовно - дострокового звільнення.

В ході судового розгляду подання встановлено, що згідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засуджений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірності небезпеки для суспільства.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до переконливого висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому в сукупності всі факти вказують, що ОСОБА_4 не підлягає умовно - достроковому звільненню, оскільки дане подання є безпідставним та передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування умовно - дострокового звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно: ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1