Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/47/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2022 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Витязівка, Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, засудженого вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2021 року за ст.309 ч.2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 2 роки,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України у строк покарання зараховано невідбуте покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2021 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 1307 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.

Так, 12 березня 2021 року у період часу з 16 години по 19 годину ОСОБА_8 перебував в домоволодінні АДРЕСА_2 , де разом з потерпілим ОСОБА_9 розпивали горілку. Під час спільного відпочинку між ними на ґрунті тривалих сімейних неприязних відносин виникла сварка, яка супроводжувалася словесною суперечкою та взаємними образами, під час якої у ОСОБА_8 виник умисел на заподіянні смерті ОСОБА_9 .

Реалізуючи свою мету та усвідомлюючи протиправний характер дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_8 взяв дерев`яну палицю та, тримаючи її в руках, умисно наніс потерпілому множинні удари в область голови, тулуба та кінцівок, заподіявши ОСОБА_9 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за категорією небезпеки для життя, а саме:

- крововиливу у м`які тканини з внутрішньої поверхні голови лівої лобно-скронево-тім`яної ділянки; ран в правій тім`яній ділянці на межі лобно-тім`яної ділянки зліва на 2,3 см вправо від попередньої у скроневій ділянці зліва;

- закритої тупої травми грудної клітки, забій обох легень: по передній поверхні верхньої частки лівої легені, по передній поверхні середньої частки правої легені; закриті переломи V-ХІ ребер справа без ушкодженням плеври з крововиливами в м`які тканини, в проекції 3-4 міжребер`я зліва між пригрудинною та cередньоключичної лініями дрібнокрапкові крововиливи;

- рани на фоні синця по внутрішній поверхні правої вушної раковини, садна на фоні синця: на правій сідниці, на лівій сідниці, по задній поверхні правого стегна на проміжку верхньої та середньої третини; синців навколо лівого ока, на спинці носа з переходом на крила та кінчик носу, в навколопупочній ділянці, в лівій підреберній ділянці, в правій підреберній ділянці, по задній поверхні лівого стегна на проміжку верхньої та середньої третини, на спині в нижній третині справа, в проекції лівої нирки, в надлобковій ділянці зліва, по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, по передньо-внутрішній поверхні правого стегна на проміжку середньої та нижньої третини, в ділянці лівого колінного суглоба, в ділянці правого колінного суглоба, на тильній поверхні лівої кисті в проекції п`ястя та зап`ястя; саден в лобній ділянці зліва на межі з волосистою частиною тім`яної ділянки, у лівій виличній ділянці; дрібнокрапкових крововиливів: по правій боковій поверхні грудної клітки, по зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині; зсаднення у правій поперековій ділянці на спині в середній третині по центру.

Від отриманих тілесних ушкоджень, які були ускладнені розвитком шоку, ОСОБА_9 помер на місці події.

Не погоджуючись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі зазначає, що не згоден з вироком суду першої інстанції. Зокрема вказує на те, що судом не було забезпечено об`єктивного розгляду справи. Поза увагою суду залишились докази його непричетності до вбивства. Його покази зазначені у вироку не відповідають тим показам, які він надавав, а частина показів є перекрученою та змінена їх послідовність. Теж саме стосується і показів свідків, які вказували на добрі стосунки між ним та потерпілим.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу на те, що його клопотання, з якими він звертався до суду були проігноровані та не розглядались взагалі.

Також, вказує на невідповідність показів свідків, наданих ними під час досудового розслідування тим показам, які вони надавали під час судового розгляду. Також поняті, які залучались під час досудового розслідування, на його думку, є зацікавленими особами, оскільки є залежними від впливу правоохоронних органів.

Разом з цим, ОСОБА_8 зазначає, що на досудовому розслідуванні відносно нього здійснювався фізичний вплив, зокрема у райвідділку м. Бобринець йому розбили обличчя, покалічили руки, вилучили одяг на якому була його кров. З цього приводу маються його клопотання, в яких він вказує на тиск та розвиток подій, маються побої з ІТТ м.Кропивницький, які були виявлені при передачі Бобринецькою поліцією 13.03.2021.

На переконання обвинуваченого по справі багато невідповідностей, припущень та розбіжностей, про що він зазначав в суді першої інстанції. Проте, на його доводи, суд не звернув увагу, безпідставно відмовлено у проведенні належних експертиз, які мали пролити світло по справі для з`ясування достовірності доказів, поданих ним.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинуваченого зазначено, що свідки допитані під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції з порушенням вимог ч. 6 ст. 352 КПК України, а саме прокурором задавалися навідні запитання. Окрім того, у зв`язку з розбіжностями в показах свідків та наявністю обставин, щодо яких свідки не допитувалися, ОСОБА_8 неодноразово заявляв клопотання про повторний допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в задоволенні яких йому було незаконно відмовлено.

Висновком експерта № 196 від 17.03.2021 року встановлено, що кров трупа ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВО. Також висновком експерта №198 від 17.03.2021 року встановлено, що кров ОСОБА_8 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВО. Згідно висновків експерта № 202 від 29.03.2021 року, № 203 від 29.03.2021 року, № 201 від 29.03.2021 року, № 200 від 29.03.2021 року сліди крові за своєю груповою належністю знайдені на вилучених речах та предметах можуть належати, як потерпілому ОСОБА_9 , так і обвинуваченому ОСОБА_8 .

У висновку експерта № 38 від 22.03.2021 року зазначено, що при судово-медичному дослідженні змивів з дерев`яної палки довжиною 92 см. знайдено кров людини чоловічої статі. Також, у вказаному висновку вказано, що не виключається також походження виявленої крові від ОСОБА_8 , якщо в останнього були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі.

З метою роз`яснення зазначених висновків ОСОБА_8 було заявлено клопотання про виклик та допит експерта, а також для визначення саме кому належать сліди крові на речах і предметах, наданих для дослідження, обвинуваченим неодноразово заявлялися клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи для вирішення завдання ідентифікації особи методом ДНК-аналізу для встановлення приналежності об`єктів біологічного походження (крові) певній особі. У вказаних клопотаннях обвинуваченому було також безпідставно відмовлено.

Суд у вироку обґрунтовує винуватість особи у вчиненні даного злочину наступними доказами, зокрема: показами свідків та висновками експертів № 196 від 17.03.2021 року, № 198 від 17.03.2021 року, № 202 від 29.03.2021 року, № 203 від 29.03.2021 року, № 201 від 29.03.2021 року, № 200 від 29.03.2021 року, № 38 від 22.03.2021 року.

Щодо показів свідків, то враховуючи той факт, що свідки не були очевидцями вчинення злочину, їх свідчення є доказом, який підтверджує лише факт події, але в жодному випадку не причетність до його вчинення обвинуваченого.

Щодо висновків експертів, то жоден із висновків, покладених в основу вироку не доводить, що сліди крові на речах та предметах, вилучених працівниками поліції та наданих для дослідження, належать конкретно потерпілому ОСОБА_9 чи обвинуваченому ОСОБА_8 та не можуть підтверджувати причетність обвинуваченого до вчинення злочину.

Тобто, сторона захисту вважає, що дані докази, в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, ні прямо, ні опосередковано не підтверджують/не доводять винуватість обвинуваченого у вчинені заподіянні смерті потерпілому ОСОБА_9 . Таким чином, у відповідності до ч. 1 ст. 85 КПК України, вказані покази свідків та висновки експертів, в частині доведення винуватості особи у вчиненому злочині є неналежними доказами.

Вказані обставини та зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 в сукупності взяті, приводять сторону захисту до переконання, що суд першої інстанції упереджено, однобічно, перебуваючи на боці сторони обвинувачення, розглянув дане кримінальне провадження, чим порушив законні права та інтереси обвинуваченого, а тому вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та доповнення до неї, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За результатами перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви прийнятого рішення.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду ОСОБА_8 не визнав своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, та надав покази, що проживав з потерпілим ОСОБА_9 разом у будинку. Вказаний будинок має два входи та з`єднаний верандою. Потерпілий доводився йому дідом. 12 вересня 2021 року близько 15 год. він разом з ОСОБА_15 , який в той день отримав пенсію, зустріли на вулиці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Разом пішли додому, щоб випити горілки. Приблизно до 16 год. вони вживали горілку та спілкувалися. У цьому проміжку часу ОСОБА_9 кудись виходив. Повернувшись сказав, що ходив віддати борг 500 грн., на що він образився, оскільки не залишалося коштів на сплату комунальних послуг. Між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_9 був у стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 і ОСОБА_11 зібралися додому, він (обвинувачений) провів їх та повернувся до будинку, вимкнув діду світло та сказав, що «тепер воду буде їсти», маючи на увазі, що коштів на продукти не залишилося. Зайшов до своєї половини будинку і зачинився, щоб дід не зайшов до нього. У кімнаті відпочивав, а близько 17 год. почув, що стукнули вхідні двері. Коли зайшов до діда, побачив, що той лежить на підлозі на кухні. Він підняв діда, який був при свідомості, сказав, що його побив ОСОБА_16 , у діда був розбитий ніс. Він помив потерпілого та посадив за стіл, випив ще горілки. Потім вийшов з будинку і побачив ОСОБА_17 , який стояв біля свого будинку напроти. Повернувшись в будинок, спитав у діда, чи не треба викликати швидку та повідомити поліцію, той відповів, що сам розбереться. Після цього він пішов до своєї кімнати відпочивати. Близько 19 год. почув, що хтось гупає, пішов до діда і побачив, що той лежить на кухні, на ньому були численні тілесні ушкодження, розбита голова та не було дихання. У кімнаті був безлад. Він вибіг на вулицю, зателефонував ОСОБА_14 , спитав, що робити, потім зателефонував у швидку допомогу та поліцію, чекав приїзду цих служб.

Обвинувачений ОСОБА_8 вказав на те, що не скоював убивства та повідомляв слідчому, що саме ОСОБА_16 , перед яким у потерпілого був борг, вчинив цей злочин, однак, слідчим його заяви було проігноровано, натомість застосувавши фізичне та психологічне насильство, працівники поліції змусили його визнати вину під час досудового розслідування, в тому числі під час проведення слідчого експерименту.

Надаючи покази районному суду, обвинувачений вважав, що зібрані під час досудового розслідування докази є неналежними і недопустимими, оскільки вони зібрані з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України, зокрема висновки експертів не дають відповіді на питання належності крові на вилучених речах, висновок експерта щодо тілесних ушкоджень потерпілого зроблений поверхнево, без детального та точного з`ясування обставин, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, визначений експертом не відповідає дійсності та має суперечності з встановленими обставинами. Крім того, експерт не має належного досвіду проведення експертиз та був введений в оману слідчим.

Ретельно перевіривши та проаналізувавши такі показання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про те, що вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються сукупністю взаємоузгоджених між собою доказів у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до показань свідка ОСОБА_10 , наданих суду першої інстанції убачається, що він проживає в с. Витязівка. З обвинуваченим та потерпілим був знайомий, підтримував добрі стосунки. 12 березня 2021 року він з дружиною ОСОБА_18 були біля магазину в селі. Зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який запросив додому випити горілки. Близько 14 год. вони прийшли до ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , де разом вживали горілку. В ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник конфлікт з тієї причини, що ОСОБА_9 витратив кошти. ОСОБА_8 накричав на ОСОБА_9 , що не буде чим платити за світло та виключив світло у кімнаті. Коли почалася ця сварка він (свідок) з дружиною вирішив іти додому, це було біля 16 год. ОСОБА_8 його провів та повернувся в будинок. Пізніше, вночі, від працівників поліції він дізнався, що ОСОБА_9 було вбито.

Свідок ОСОБА_11 пояснила районному суду, що проживає в с.Витязівка, знайома з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , неприязних стосунків не мала. 12 березня 2021 року вони на запрошення ОСОБА_9 прийшли з ОСОБА_10 додому, щоб випити горілки та поспілкуватися. В ході розмови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникла сварка з того, що ОСОБА_9 віддав борги та не залишив грошей на оплату електроенергії. ОСОБА_8 був дуже сердитий, агресивний та кричав на ОСОБА_9 нецензурною лайкою, вимкнув світло у кімнаті та сказав ОСОБА_9 «посидиш без світла, будеш знати» та ударив кулаком у стелю. Щоб не бути свідками конфлікту вони з ОСОБА_10 пішли додому.

Свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що проживає в с.Витязівка, знайомий з ОСОБА_8 та знав ОСОБА_9 12 березня 2021 року він зустрічався з ОСОБА_8 в обідній час у себе дома та випили горілки. Близько 14 год. ОСОБА_8 пішов додому. О 17 год.30 хв. він подзвонив до ОСОБА_8 та спитав, як справи. Той був дуже знервований, сердитий, про що говорили, не пам`ятає. Чи говорив йому ОСОБА_8 , що займається виховання також не пам`ятає. Приблизно через годину до нього зателефонував ОСОБА_8 , сказав, що дід не подає ознак життя та спитав, що йому робити, був дуже схвильований. Свідок сказав, щоб викликав швидку та повідомив поліцію, а також рекомендував переодягнутися в чистий одяг. Свідок після цього зателефонував до ОСОБА_19 , який був сусідом ОСОБА_8 , щоб той пішов подивився, що трапилося. На дзвінок відповіла дружина, сказала, що піде подивиться, а пізніше сказала, що була в будинку, дійсно ОСОБА_9 мертвий, у хаті безлад, зламані меблі. Потім свідок ще раз зателефонував ОСОБА_8 , той відповів, що чекає приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснила, що живе в с.Витязівка, знає ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , неприязних стосунків не має. 12 березня 2021 року до неї близько 19 год. зателефонував ОСОБА_20 та попросив щоб її чоловік пішов до ОСОБА_8 , подивитися, що трапилося. Оскільки чоловіка не було дома, то вона сама пішла до ОСОБА_8 , оскільки проживає поряд. Зайшовши до будинку, побачила там безлад, зламаний стіл, ніжка столу була відірвана. ОСОБА_9 лежав на підлозі без ознак життя. На питання, що трапилося, ОСОБА_8 відповів «Не знаю, бідний дід». Був у знервованому та збентеженому стані. Вона відповіла ОСОБА_8 "думай" та сказала викликати швидку допомогу і поліцію.

Свідок ОСОБА_21 надав показання про те, що проживає в с.Витязівка. З ОСОБА_8 є сусідами. 12 березня він був на роботі. Близько 19 год. на телефон товариша подзвонила дружина ОСОБА_22 , розповіла, що на прохання ОСОБА_14 ходила до ОСОБА_8 . Сказала «Женя діда вбив». Після цього він пішов додому та зайшов у будинок ОСОБА_8 . На питання «Що таке?» ОСОБА_23 відповів «Нічого», «Переборщив з вихованням». ОСОБА_8 був зляканий питав, що робити. У кімнаті речі були розкидані, на підлозі лежав стілець, згорнута ряднина. ОСОБА_9 лежав на животі, пульсу не мав.

Свідок ОСОБА_24 районному суду пояснила, що вона працює фельдшером швидкої допомоги в с.Витязівка. 12 березня вона перебувала на робочому місці, коли до приміщення прибіг ОСОБА_21 та сказав, що сусід ОСОБА_9 лежить дома без пульсу та ознак життя. Через деякий час по лінії 103 надійшов виклик на місце події. Коли вони приїхали, біля будинку були працівники поліції, які повідомили, що ОСОБА_9 не має ознак життя. Вона здійснила огляд тіла, пересвідчилася, що пульс відсутній.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_25 надав показання, що працює водієм Швидкої медичної допомоги в с. Витязівка. 12 березня 2021 року за викликом разом з фельдшером ОСОБА_26 здійснював виїзд на виклик до будинку ОСОБА_15 . Час приїзду не пам`ятає, оскільки було темно. Він як водій залишився в автомобілі, до будинку заходила лише фельдшер. Про обставини події йому не відомо.

Наведені показання свідків суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку, оскільки вони повністю узгоджуються між собою стосовно обставин перебігу подій в цілому та в конкретних деталях, зокрема, показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно того, що ОСОБА_8 12.03.2021 розпивав з потерпілим спиртні напої та вчинив сварку з останнім.

Також, показами свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_21 з яких убачається, що обвинувачений телефонував свідку ОСОБА_14 та вказав, що дід не подає ознак життя; ОСОБА_12 та ОСОБА_21 , які вказали, що 12.03.2021 до зателефонував ОСОБА_27 , після дзвінка вона пішла до ОСОБА_23 і зайшовши до будинку де побачила безлад, зламаний стіл, ніжка столу була відірвана. ОСОБА_9 лежав на підлозі без ознак життя. ОСОБА_23 був знервовани та збентежений. На запитання ОСОБА_21 «що таке?», ОСОБА_23 відповів: «Нічого, переборщив з вихованням». Був зляканий, питав «що робити».

Будь-яких підстав ставити під сумнів правдивість показань вказаних свідків в ході судового розгляду встановлено не було, у зв`язку з чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про їх повторний допит. Крім того, свідки, які надавали покази є незацікавленими особами у результатах вирішення справи, а також попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Твердження сторони захисту про те, що під час допиту свідків прокурор задавав їм навідні запитання, то такі доводи спростовуються журналом та звукозаписом судового засідання, який міститься в матеріалах провадження.

Крім того, зазначені показання свідків підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами у кримінальному провадженні, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.03.2021 року з фототаблицями до протоколу, проведеного в домоволодінні по АДРЕСА_2 . В ході проведення огляду в кімнаті будинку було виявлено труп ОСОБА_9 із ознаками насильницької смерті, а саме з численними тілесними ушкодженнями та саднами на тілі. Біля трупу була виявлена дерев`яну палицю (Т.1 а.с.11-28);

- протоколом огляду місця події від 13.03.2021 року, проведеного в приміщенні моргу Комунального закладу «Бобринецька лікарня» по вул. 16 Березня 82 в місті Бобринець Кіровоградської області. В ході проведення огляду виявлено та вилучено речі, які належали потерпілому ОСОБА_9 , а саме: светр синтетичний у червону, коричневу та білу смужки, штани синтетичні зеленого кольору, шерстяні шкарпетки сіро-чорного кольору (Т-1 а.с.41-43) ;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 13.03.2021 року, в ході якого, ОСОБА_8 добровільно надав згоду на здійснення відбору зрізів нігтьових пластин правої та лівої рук (Т-1 а.с.80) ;

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 15.03.2021 року, в ході якого у ОСОБА_8 відібрано зразки крові для проведення судово-імунологічної експертизи (Т-1 а.с.83) ;

- лікарським свідоцтвом про смерть №3617 від 13.03.2021 року, в якому вказано, що причиною смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була закрита тупа травма грудної клітини з множинними переломами ребер (Т-1 а.с.87) ;

- висновком експерта №14 від 13.03.2021 року, згідно якого встановлено, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися від неоднократного травматичного контакту з тупим (-ми) предметом (-ами), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за категорією небезпеки для життя. Не виключається утворення даних тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи на тверду поверхню (в ділянці лівого та правого колінних суглобів синці), чи удару тупим предметом з подовженою поверхнею (по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині синці подовженої форми, паралельно один одному, косо-вертикально розташовані, багрово-фіолетового кольору по периферії, в центрі зона просвітлення; на спині в нижній третині справа наявний синець П-подібної форми, багрово-фіолетового кольору по периферії, в центрі зона просвітлення; в надлобковій ділянці зліва синець подовженої форми багрово-фіолетового кольору по периферії, в центрі зона просвітлення). Смерть ОСОБА_9 настала від сукупності ушкоджень, які були ускладнені розвитком шоку,про що свідчать дані судово-медичного дослідження трупа та дані судово-гістологічного дослідження, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з наявними тілесними ушкодженнями. На момент експертизи трупа ОСОБА_9 трупні плями при натисканні на них пальцем зникають та відновлюють свій колір через 3 хвилини 25 секунд, тобто перебували в стадії гіпостазу. Співставляючи отримані дані можна припустити, що описаний стан трупних плям ОСОБА_9 відповідати терміну 8-16 годин, до проведення експертизи трупа. При судово-токсикологічному дослідженні в зразках крові від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 3,65 г/дм?, тяжке отруєння (Т-1 а.с.88-95) ;

- висновком експерта №1038 від 16.03.2021 року, згідно якого встановлено, що в зразках крові від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт в кількості 3,65 г/дм? і не виявлені метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти (Т-1 а.с.96);

- висновком експерта №388 від 19.03.2021 року, згідно якого за підсумками дослідження шматочків тканин ОСОБА_9 , а саме: серця, легень, печінки, головного мозку, нирки, селезінки, надниркової, наявні деякі морфологічні ознаки шокової реакції, забій легень, ділянки фібриляції в кардіоміоцитах (Т-1 а.с.97) ;

- висновком експерта №196 від17.03.2021 року, згідно якого встановлено, що кров тупа ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (Т-1 а.с.99-100) ;

- висновком експерта №54 від 01.04.2021 року, згідно якого встановлено, що ушкодження п`ятого, шостого та сьомого (перелом №2) правих ребер трупа ОСОБА_9 у вигляді неповних косопоперечних переломів, а ушкодження сьомого ребра (перелом №1) у вигляді повного косопоперечного перелому. Переломи утворилися в результаті деформації згину від тупого травмувального впливу і за механізмом виникнення є первинно розгинальними з ознаками повторної травми від згинання (Т-1 а.с.102-107) ;

- висновком експерта №14 від 21.04.2021 року, згідно якого механізм тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_9 при проведенні судово-медичної експертизи не суперечить механізму, на який вказав підозрюваний ОСОБА_8 , 1985 року народження в протоколі проведення слідчого експерименту за його участі від 19.03.2021 року (Т-1 а.с.113-120) ;

- висновком експерта №198 від 17.03.2021 року, згідно якого встановлено, що кров ОСОБА_8 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (Т-1 а.с.128-129) ;

- висновком експерта №202 від 29.03.2021 року, згідно якого встановлено, що на речах ОСОБА_8 , а саме: куртці (об`єкти №№21-25), на правому кросівку (об`єкти №№47,48), на лівому кросівку (№№49,50) знайдено кров людини. При визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №№ 21,22,25 (куртка), №48 (правий кросівок), виявлено лише антиген А, при цьому антиген В не виявлено. Такі результати свідчать про те, що кров в даних об`єктах може належати до групи АВ, і може походити від потерпілого ОСОБА_9 , і (або) ОСОБА_8 . При визначені антигенів системи АВ0 в об`єктах №№ 23,24 (куртка), №47 (правий кросівок), №49 (лівий кросівок) можна стверджувати, що лише про наявність антигену А; відносно антигену В (його присутності чи відсутності) висловитись не можливо в зв`язку з неусувним впливом предмето-носія даного об`єкта на діагностичну сироватку в, в зв`язку з чим неможливо висловитись про групу крові особи (осіб) від якої ця кров може походити. На майці ОСОБА_8 (об`єкти №№1-20) та на його штанях (об`єкти №№ 26-46) кров не знайдена (Т-1 а.с.140-143) ;

- висновком експерта №203 від 29.03.2021 року, згідно якого на фрагменті шпалер (об`єкти №№1,2), на фрагменті килимового покриття (об`єкт №3), на штанях (об`єкти №№ 4,5) знайдено кров людини. При визначні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №№ 1,2 (фрагмент шпалер), №3 (фрагмент килимового покриття), №№4,5 (штани) виявлено лише антиген А, що передбачає походження крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином,отримані результати свідчать про те, що кров на даних об`єктах може належати потерпілому ОСОБА_9 , і (або) підозрюваному ОСОБА_8 (Т-1 а.с.149-151) ;

- висновком експерта №201 від 29.03.2021 року, згідно якого на речах ОСОБА_8 , а саме на кофті (об`єкти №№2,3) на кофті (об`єкти №№4,5) на штанях (об`єкти №№6,7) знайдено кров людини. При визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №№ 4,5 (кофта) №№ 6,7 (штани) виявлено лише антиген А, що передбачає походження крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров в даних об`єктах може належати потерпілому ОСОБА_9 , і (або) підозрюваному ОСОБА_8 . При визначені антигенів системи АВ0 в об`єктах №№ 2,3 (кофта) можна стверджувати лише про не визначення антигену В; відносно антигену А (його присутності чи відсутності) висловитись неможливо в зв`язку з неусувним впливом предмето-носія даного об`єкта на діагностичну сироватку б, в зв`язку з чим неможливо висловитись про групу крові особи (осіб), від якої ця кров може походити. На кофті ОСОБА_8 (об`єкт) кров не знайдена (Т-1 а.с.157-160) ;

- висновком експерта № 200 від 29.03.2021 року, згідно якого на речах потерпілого ОСОБА_9 , а саме: на светрі (об`єкти №№1,2) на штанях (об`єкти №№3,4) знайдено кров людини. При визначенні групової належності крові за ізосерологічною системою АВ0 в об`єктах №№1,2 (светр), №№3,4 (штани) виявлено лише антиген А, що передбачає походження крові від особи (осіб) групи Ав. Таким чином, отримані результати свідчать про те, що кров в даних об`єктах може належати потерпілому ОСОБА_9 , і (або) ОСОБА_8 (Т-1 а.с.166-168) ;

- висновком експерта №38 від 22.03.2021 року, згідно якого встановлено, що група крові трупу ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичного дослідження №196 від 22.03.2021 року, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - Ав ізосерологічної системи АВ0. Група крові ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичного дослідження №198 від 17.03.2021 року, проведеному у відділенні судово-медичної імунології Кіровоградського облбюро СМЕ - Ав ізосерологічної системи АВ0. При судово-медичному дослідженні змивів з дерев`яної палки довжиною 92 см (об`єкти №№4,5,6,7) знайдено кров людини чоловічої статі. Епітельних клітин не знайдено. При серологічному дослідженні виявленої крові знайдено антиген А ізосерологічної системи АВ0. Таким чином, можливо зробити висновок про походження виявленої крові від особи або осіб в крові якої або яких міститься антиген А ізосерологічної системи АВ0, від потерпілого трупа ОСОБА_9 не виключається, також походження від ОСОБА_8 не виключається, якщо у останнього були пошкодження у вигляді зовнішньої кровотечі. При судово-медичному дослідженні дерев`яної палки для тіста (об`єкти №№1,2,3) довжиною 39,5 см крові не знайдено (Т-1 а.с.175-177) ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.03.2021 року, в ході якого було відтворено обставини події, яка відбулася 12.03.2021 року. В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 , який пояснив та детально показав за участю статиста, як 12 березня 2021 року, перебуваючи у будинку АДРЕСА_2 вчиняв умисні дії фізичного характеру відносно потерпілого ОСОБА_9 , ступінь нанесених тілесних ушкоджень та кількість ударів по частинах тіла потерпілого, спосіб їх нанесення, охарактеризував предмет, яким вчиняв протиправні дії відносно ОСОБА_9 . Розповів про вчинені ним дії після спричинення потерпілому тілесних ушкоджень (Т-2. а.с.22-26).

Оцінивши наведені докази в сукупності та взаємозв`язку і належним чином мотивувавши свої висновки, в тому числі, з приводу спростування показань обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

З таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про його непричетність до інкримінованого кримінального правопорушення та недоведеність його винуватості є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, які досліджені безпосередньо судом у судовому засіданні.

Апеляційні доводи обвинуваченого щодо причетності іншої особи до вбивства ОСОБА_9 з мотивів наявності боргу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи були предметом перевірки судом першої інстанції.

Зокрема свідок ОСОБА_28 районному суду пояснив про те, що про боргові зобов`язання ОСОБА_15 перед ОСОБА_29 йому не відомо, а також зазначив, що не обізнаний про стосунки ОСОБА_8 з ОСОБА_9 .

Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_30 повідомив, що знає ОСОБА_8 як односельця, стосунків з ним не підтримує. Потерпілого знав, мав добрі стосунки. ОСОБА_9 позичав у нього гроші більше як 1,5 років тому, які пізніше повернув. ОСОБА_9 образився, що він (свідок) більше не давав грошей у борг, так як ОСОБА_9 витрачав їх на горілку. Більше як 1,5 років до смерті ОСОБА_15 вони не спілкувалися. Боргів перед ним ОСОБА_9 не мав.

Також, допитаний районним судом ОСОБА_31 надав показання про те, що знає ОСОБА_8 , стосунків не підтримує. ОСОБА_9 знав добре, були добрі стосунки, конфліктів не мали. ОСОБА_9 не мав перед ним ніяких боргів, грошей він не вимагав. До смерті ОСОБА_9 не бачив його пів року.

Виходячи з наведеного не було боргових зобов`язань ОСОБА_9 перед Віштаченком на які посилається обвинувачений та відповідно підстав для нанесення останнім тілесних ушкоджень з метою позбавити життя потерпілого, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку.

Щодо апеляційних доводів про відмову у задоволенні клопотання про виклик та допит експерта з приводу належності крові на одязі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Як убачається з висновку експерта №196 від17.03.2021 року, кров тупа ОСОБА_9 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (Т-1 а.с.99-100).

Згідно висновку експерта №198 від 17.03.2021 року, кров ОСОБА_8 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (Т-1 а.с.128-129).

Таким чином у відповідності до висновку експерта №202 від 29.03.2021 року; висновку експерта №203 від 29.03.2021 року; висновку експерта №201 від 29.03.2021 року; висновку експерта № 200 від 29.03.2021 року; висновку експерта №38 від 22.03.2021 року кров виявлена на речах ОСОБА_8 , на фрагменті шпалер , на фрагменті килимового покриття; на речах потерпілого ОСОБА_9 ; змивах з дерев`яної палки довжиною 92 см. може належати потерпілому ОСОБА_9 , і (або) ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до висновку експерта №7 від 13.03.2021 року, у ОСОБА_8 при проведенні судово-медичної експертизи будь-яких видимих тілесних ушкоджень у вигляді синців, саден, ран, переломів не виявлено, тому за ступенем тяжкості не оцінюється (Т-1 а.с.123).

Також, у відповідності до записів журналу первинного обстеження і реєстрації медичної допомоги особам, які утримуються в ІТТ №1 13.03.2021 року при поміщенні до ІТТ №1 ГУНП в Кіровоградській області у ОСОБА_8 зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді травми на зап`ясті від слідів кайданок, а виїздом бригади швидкої медичної допомоги зроблено запис "оніміння великого та вказівного пальців правої в/кінцівки" (т.4 а.с.35-41). Тілесних ушкоджень, які б мали крововиливи не виявлені.

З цих підстав не заслуговують доводи обвинуваченого про те, що кров на його одязі належить йому, а не потерпілому ОСОБА_9 . Належність крові обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_9 до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки даних про наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які кровоточили, матеріали справи не містять. Більш того, такі твердження спростовуються наявним у матеріалах провадження висновком експерта №7 від 13.03.2021 року.

Виходячи з наведеного, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про виклик та допит експерта з метою встановлення належності крові на одязі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про вчинення відносно нього фізичного впливу на досудовому розслідуванні, то такі твердження також були предметом перевірки судом першої інстанції.

Зокрема, було проведено досудове розслідування за заявою ОСОБА_8 , за фактом застосування до нього заходів фізичного та психологічного насильства 12.03.2021 року в приміщенні відділення поліції №3 (м.Бобринець) Кропивницького РУ ГУНП в Кіровоградській області. Кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000004 від 31.01.2022 року з попередньою правовою кваліфікацією за ч.2 ст.365 КК України було закінчено.

27.02.2022 року слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м.Миколаєві, винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Тобто, органом досудового розслідування не було встановлено факту застосування до ОСОБА_8 працівниками поліції під час проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню заходів фізичного та психологічного насильства щодо нього. Отже посилання обвинуваченого на застосування до нього недозволених методів розслідування є необґрунтованими та безпідставними.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що його змушували на слідчому експерименті оговорювати себе, не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції, та не встановлено під час апеляційного розгляду.

Так, судом першої інстанції були допитані ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , які пояснили, що вони були присутні у якості понятих під час проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_8 у будинку, де він проживав з ОСОБА_9 . Під час проведення слідчої дії, ОСОБА_8 показував на місце вчинення злочину, розказував та показував, як наносив удари по потерпілому. Розказував усе сам, тиску на нього ніким не чинилося. Був у спокійному стані. А також зазначили, що запис слідчої дії дійсно проводився двічі, оскільки був технічний збій, при цьому ОСОБА_8 як перший, так і другий раз говорив одне і теж, показання не змінював. Тілесних ушкоджень на ньому не було, про катування чи залякування ОСОБА_8 не повідомляв. ОСОБА_8 знають, як жителя села, неприязних стосунків не мають.

Крім того, слідчий експеримент проводився за участі захисника на той час підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_34 . Протокол проведення слідчого експерименту підписаний без зауважень усіма учасниками даної слідчої дії без зауважень, в тому числі ОСОБА_8 та його захисником.

Таким чином, колегія суддів вважає надуманими та безпідставними доводи ОСОБА_8 , про те, що під час досудового розслідування він надав визнавальні покази під тиском або погрозами.

Всупереч твердженням апелянта, колегія суддів не вбачає будь-яких істотних суперечностей у висновках суду, що викладені у вироку, які б у розумінні ст. 411 КПК України свідчили про їх невідповідність фактичним обставинам справи. Сама по собі розбіжність з встановленими судом обставин вчиненого кримінального правопорушення з версією сторони захисту не вказує про те, що вони не відповідають дійсності, як на цьому наполягає обвинувачений та його захисник, оскільки висновки суду першої інстанції ґрунтуються на підставі належних, допустимих і достатніх доказів належно оцінених судом.

При призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, належним чином врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів; дані про особу винного, а саме: що він за зареєстрованим місцем поживання характеризується незадовільно, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, відомості про офіційне працевлаштування відсутні, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Виходячи з наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів погоджується із таким покаранням та вважає, що воно відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, ступеню суспільної небезпечності його дій, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання явно несправедливим внаслідок суворості колегія суддів не вбачає.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому остаточне покарання відповідно до ч.4 ст.70 КК України, оскільки злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_8 вчинений ним до постановлення вироку Бобринецьким районним судом Кіровоградської області від 18 червня 2021 року щодо нього за ч.2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, в ході апеляційного перегляду кримінального провадження колегією суддів не встановлено порушень норм матеріального чи процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.376 ч.2, ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2022 року, стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4