ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/166/23 Справа № 695/1057/23 Категорія: ст.ст. 176,181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці стосовноОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської обл., зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старша слідча СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із клопотанням, погодженим прокурором відділу Золотоніської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000330 від 8 березня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено такі обставини.

ОСОБА_7 у невстановлений слідством час, місці та у невстановленої особи, всупереч встановленому Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, з метою збуту, незаконно придбав наркотичні засоби та психотропну речовину, обіг якої обмежено, який в подальшому зберігав при собі. Він же, в подальшому, 27 березня 2023 року близько 19:10 год., перебуваючи по вул. Полатайло в м. Золотоноша Черкаської області, незаконно, всупереч встановленому законом порядку обігу наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно збув шляхом продажу (відповідно до висновку експерта №СЕ-19/124-23/3816-НЗПРАП від 28.03.2023), психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 0,120 г. ОСОБА_10 , який надав згоду на залучення його до проведення оперативної закупки за грошові кошти в сумі 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

8 березня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000330 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

27 березня 2023 року о 19:45 год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 рокуклопотання слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України - задоволено частково.

Застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на підозрюваного таких обов`язків:

-прибувати до слідчого Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області, органів

прокуратури та суду за першою вимогою;

-цілодобово перебувати за місцем постійного проживання:

АДРЕСА_1 ;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-постійно носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначено до 29 травня 2023 року.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу такою, що прийнята при невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою правильно встановив наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення та наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити спробу, направлену на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, тому, на переконання прокурора, наведені вище обставини свідчать про можливість підозрюваного з метою уникнення від кримінальної відповідальності залишити своє місце мешкання та ухилятися від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, існують підстави для застосування щодо нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 рокута постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк в межах строку досудового розслідування.

Також, в апеляційній скарзі прокурор зазначає про те, що не мав змоги вчасно подати апеляційну скаргу на вказану ухвалу, оскільки на момент проголошення її резолютивної частини стороні обвинувачення не були відомі мотиви, з яких суд виходив при її постановленні. Вказує на те, що оскільки повний текст судового рішення було отримано 3 квітня 2023 року, був необхідний час для підготовки тексту апеляційної скарги, у зв`язку із чим просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, який просив скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як зазначено у п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Більш того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Положеннями ч.4 ст.194 КПК передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Мотивуючи своє рішення про часткове задоволення клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри, пред`явленої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК Укараїни, а також на наявність ризиків, передбачених п.п 1,3 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ці висновки не оспорюються в апеляційній скарзі, а тому відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК апеляційним судом не перевіряються.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливості підозрюваного ОСОБА_7 вчинити інше кримінальне правопорушення, що не оспорюється стороною обвинувачення в апеляційній скарзі, а отже ці висновки слід вважати доведеними.

При цьому, колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання, за відсутності конкретних фактів його переховування від органу досудового розслідування, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його вини у скоєному, та даних про особу підозрюваного, який офіційно не працюючий, не одружений, але має постійне місце проживання, за яким, згідно довідки-характеристики (а.с.29) характеризується позитивно, раніше не судимий, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим п.1,5 ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_11 умов запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді, слідча або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку, визначеному статтею 200 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є такою, що не підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою, вмотивованою, відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому не підлягає до скасування.

Керуючись ст. ст. 176,177, 178, 181, 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в:

Поновити прокурору Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Злолотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року.

Апеляційну скаргу прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2023 року, якоючастково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці з покладенням на підозрюваного обов`язків, відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4