Справа № 476/651/22
Провадження № 1-кп/476/27/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2023 року Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 18.11.2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000130, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка Іллінецького району Вінницької області, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 16.12.2022 року близько 23:20 години ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , де відбувалася сварка між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка в подальшому переросла в бійку між ними.

Спостерігаючи за бійкою у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та реалізуючи його, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень останній, тримаючи в правій руці предмет, зовні схожий на руків`я від сокири, знаходячись з правого боку від потерпілої завдав їй вказаним предметом один удар в праву ділянку обличчя, таким чином спричинивши ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої параорбітальної ділянки (навколо правого ока) та субкон`юктивальний крововилив правого ока.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, суду пояснив, що у вечірній час, більш точної дати не пам`ятає, він знаходився у своєї сестри, ОСОБА_8 , по АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вживали алкогольні напої. До ОСОБА_8 прийшла ОСОБА_4 та покликала її на подвір`я. Через деякий час до будинку зайшов ОСОБА_9 та повідомив йому, що його сестру б`ють. Він вибіг з будинку та побачив у темряві, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 били ОСОБА_10 , а його сестра лежачи на землі билася ще з кимось, однак через темну пору доби він не бачив з ким саме. Після цього він з метою захисту сестри схопив дерев`яне топорище від сокири та замахнувшись вдарив особу, яка билася з його сестрою.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що 16.12.2022 року близько 23:00 години вона разом з ОСОБА_13 пішла до ОСОБА_8 на АДРЕСА_1 з метою з`ясування давніх неприязних стосунків. Прибувши на місце біля домоволодіння їх вже чекали ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . В цей час між ними виникла сварка, в ході якої вони почали смикати один одного та ображали словами нецензурної лайки. Через деякий час ОСОБА_5 вдарив її палицею по голові, що було далі не пам`ятає.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи наведені вище докази, які відповідають вимогам КПК України та в сукупності є належними та допустимими суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин доведена в ході судового розгляду і підтверджується поясненнями потерпілої та поясненнями самого обвинуваченого.

Судом також досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_5 дійсно проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 . За місцем проживання характеризується позитивно.

Згідно довідки старшого інспектора Вознесенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_5 на обліку в «Центрі пробації» не знаходиться.

Наведені вище дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання обставин судом не виявлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його ставлення до вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, суспільну небезпечність даного проступку, обставини за яких його було вчинено, наслідки, що настали від кримінального правопорушення, думку потерпілої щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати у справі відсутні. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн. (р/р: UA 0014456 одержувач: Єланецька селищна ТГ/Миколаїв ГУК/ ТГ смт. Єланець/21081100 ЄДРППОУ 37992030 Казначейство України (ел. адм. податок).

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

Речові докази: амбулаторна картка хворого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повернута до КНП "Єланецька лікарня" - залишити в КНП "Єланецька лікарня".

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1