Справа №385/51/23
Провадження №1-кп/385/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2023 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 15.10.2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України.

09.01.2023 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, що не перевищує шістдесят днів з часу прийняття судом відповідного рішення. Дане клопотання мотивується тим, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, строк дії якого ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 09.12.2022 продовжено до 15.01.2023 включно.

Фактично по справі не розпочато підготовче судове засідання, що свідчить про об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість завершити судовий розгляд до дати закінчення запобіжного заходу.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: незакінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, за наступних обставин:

14.10.2022 року близько 22.20 год. в одній із кімнат будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , останній спільно з ОСОБА_3 вживали алкогольні напої. Під час спільного розпиття між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла суперечка на ґрунті неприязних відносин, зумовлених особистими образами, в ході якої у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 14.10.2022 близько 22.44 год. ОСОБА_3 , впевнившись, що ОСОБА_6 від надмірно вжитих алкогольних напоїв заснув на ліжку в іншій кімнаті даного будинку, взяв своєю правовою рукою зі столу кухонного ножа довжиною леза 8 см з пластиковою рукояткою синього кольору, обравши його знаряддям вчинення злочину, підійшов до ОСОБА_6 , та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у виді смерті останнього, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зі значною силою завдав вістрям леза ножа не менше трьох послідовних ударів у життєво-важливий орган - шию потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження.

Однак ОСОБА_3 не довів свій злочинний намір, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_6 до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий, прокинувшись від фізичного болю та крововтрати від дій ОСОБА_3 , діючи в умовах самозахисту, вихопив ніж з руки останнього, та з ним вибіг з будинку на вулицю, де звернувся за допомогою до свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які надали йому першу медичну допомогу та викликали працівників поліції.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №157 від 05.12.2022 року на тілі ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: різаних ран шиї (одна - зліва в ділянці середньої третини грудино-ключично-соскоподібного м`яза до 1,5 см, друга - в області перснеподібного хряща справа до 1,0 см.), які (кожне зокрема) відповідно до п.2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; могли утворитися від дії предмету, який має колото-різані властивості.

Крім того, 14.10.2022 близько 22.50 год. в с. Таужне, Голованівського району, Кіровоградської області, у ОСОБА_3 , який з дозволу користувача зайшов до будинку АДРЕСА_2 та продовжував перебувати в ньому, впевнившись у відсутності інших осіб, виник злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення мобільного телефону марки «Хіаоmі», належного ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 14.10.2022 о 22.51 год. ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану як особливого правового режиму, який введено із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», надалі неодноразово продовжено, зокрема до 21.11.2022 року, знаходячись в одній із кімнат будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника ОСОБА_6 , з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон марки «Хіаоmі», вартістю 5000 грн., та зарядний пристрій до нього, вартістю 100 грн.

Одержавши можливість вільно розпоряджатися викраденим майном ОСОБА_3 , помістив мобільний телефон марки «Хіаоmі», та зарядний пристрій до нього, до свого одягу, в який був одягнений, та залишив місце події.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 5100 гривень, що становить середньо-ринкову вартість викраденого майна згідно висновку товарознавчої експертизи.

Наразі наявні достатні підстави про причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, за стандартом доказування «обґрунтована підозра».

З огляду на викладене, виникла необхідність розгляду питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 в порядку ч. 5 ст. 317, ч. 3 ст. 331 КПК України.

З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистого ставлення обвинуваченого, сторона обвинувачення вважає, що для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України, та з урахуванням дії воєнного стану в Україні, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись судом під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Мають місце переконливі доводи про наявність і інших ризиків. Зокрема, при оцінці існування ризику незаконного впливу обвинуваченим на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні, слід врахувати, що перебуваючи під вартою, ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим. Потерпілий та переважна більшість свідків проживають в одному населеному пункті з підозрюваним, з якими останній особисто знайомий, тому наявні достатні дані вважати, що ОСОБА_3 може здійснювати на них тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів в суді або їх зміни, оскільки ними надані викривальні показання стосовно нього.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених пп. 1-4 ч. 1 ст.177 КПК України, правомірним є запевнення, що неможливо їм запобігти у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, який в даній справі щодо вказаної особи є адекватним превентивним заходом. Обвинувачений ОСОБА_3 на даний час немає сталих соціальних зв`язків, які б утримували його від подальшої протиправної поведінки: проживає одиноко, утриманців не має, місце реєстрації відсутнє. Вказані ризики, які раніше враховано слідчим суддею та зазначено в ухвалах Гайворонського районного суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 від 15.10.2022, та про продовження - від 09.12.2022, не зменшились та не спростовані стороною захисту. Тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а наявність воєнного стану ускладнює правоохоронним органам забезпечити його належну процесуальну поведінку, у тому числі забезпечення його явки до суду під час розгляду кримінального провадження.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1 - 5 частини першої статті 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, та наразі не зменшилися і продовжують існувати, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що судове провадження не завершене, свідків, обвинуваченого не допитано, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, на даній стадії судового провадження наявні достатні підстави для вирішення питання про необхідність продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_3 , на 60 діб без внесення застави. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які пов`язані з насильством особи, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тому в порядку ч. 3 ст.183 КПК України слід не визначати розмір застави у кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 як альтернативний запобіжний захід.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні вказав, що прокурор не довів, що існують обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо вирішення клопотання про продовження запобіжного заходу поклався на думку суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 15.10.2022 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 13.12.2022 року включно та який в подальшому ухвалою слідчого судді від 09.12.2022 продовжено до 15.01.2023 року, включно.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховано наступне.

Процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15.10.2022 року. Загальний строк перебування обвинуваченого під вартою не є довготривалим і таким, що перебуває поза межами розумного.

У справі розпочато судовий розгляд.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, умисних, корисливих. Покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 безробітний, суспільно-корисною працею не займається, законного джерела доходу та засобів для проживання не має, неодружений, утриманців не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, які б спонукали його до виправлення та соціалізації в суспільстві. Обвинувачений може покинути територію району, тим самим перешкодити здійсненню кримінального провадження або ухилитись від виконання процесуальних рішень, в тому числі і вироку суду.

Потерпілий та обвинувачений проживають в одному населеному пункті, тому ОСОБА_3 може здійснювати на потерпілого тиск та залякування з метою відмови від підтвердження наданих показів в суді або їх зміни.

Відтак, беручи до уваги наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливу на потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Тому, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, суд вважає правильним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 11 березня 2023 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, направити обвинуваченому та начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1