У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з доповненнями внесеними першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 000 32 від 02 січня 2018 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, що зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 10.01.2018 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК на 1 рік позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 263 КК України на 1 рік позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 10.01.2018 більш суворим за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов?язання з покладенням на нього обов?язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалено строк покарання обраховувати з дня затримання.

З ОСОБА_7 стягнуто процесуальні витрати в сумі 2.132, 70 гривні.

Вирішено питання речових доказів у провадженні.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним в тому, що на початку вересня 2016 року, у невстановлений слідством день та час, на пляжі водоймища озера Райдужне, найближчий будинок № 21 по вул. Райдужній в м. Києві, знайшов штик-ніж мод. 27,62-мм до автомата Калашникова та в цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне носіння ножа без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 став носити при собі вказаний штик-ніж.

07.09.2016, приблизно о 05 год. 00 хв., працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Микитенка, б. 11-А, в м. Києві, затримано ОСОБА_11 та під час огляду місця події від 07.09.2016, в період часу з 05 год. 15 хв. до 05 год. 35 хв., за участі двох понятих з рук ОСОБА_11 вилучено штик-ніж мод. 27,62-мм до автомата Калашникова, який, згідно висновку експерта № 17-186 від 06.06.2017, є холодною зброєю, який останній носив без передбаченого законом дозволу, тим самим вчинивши незаконне носіння холодної зброї.

Також, ОСОБА_10 в липні 2017 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час перебував за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , та у цей час до нього прийшов знайомий на ім`я ОСОБА_12 , який приніс пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

ОСОБА_10 , отримавши пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, поклав його у своїй кімнаті, тим самим незаконно придбав та почав зберігати для власного вживання без мети збуту.

Надалі, 02.01.2018, приблизно об 11 год. 00 хв., по лінії "102" до Дніпровського РУ ГУ НП у Києві надійшло звернення інформаційного характеру, а саме про те, що квартирі АДРЕСА_2 зберігаються наркотичні засоби.

У подальшому, того ж дня, в період часу з 12 год. 35 хв. до 13 год. 47 хв., в квартирі АДРЕСА_2 в присутності двох запрошених понятих було проведено обшук вищевказаної квартири, під час якого слідчим було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет, в середині якого знаходився поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться три коробки та один поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться коробка з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса канабісу, згідно висновку експерта № 11-2/172 від 06.02.2018, в перерахунку на висушену речовину, становить 20,62 г.

Канабіс, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" Список № 1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено" в "Таблиці 1", є наркотичною речовиною.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які находяться в незаконному обігу", кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу - канабісу у великих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 5 г.

Не погоджуючись з вироком суду, перший заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2018 стосовно ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України, скасувати в частині визначення остаточного покарання, в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок відповідно до якого, в порядку ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10.01.2018 стосовно ОСОБА_11 виконувати самостійно.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує, що, відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в ч.ч. 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

У той же час, ігноруючи вимоги ст. 72 КК України та правовий висновок Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 754/2749/17, суд першої інстанції, визначаючи остаточне покарання обвинуваченому в порядку ч. 4 ст. 70 КК України, помилково застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим замість того, щоб ухвалити рішення про самостійне виконання попереднього вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 10.01.2018.

Крім того, в апеляційній скарзі поставлена вимога щодо дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

04.02.2022 до Київського апеляційного суду надійшли доповнення внесені першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 до апеляційної скарги прокурора на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2018 стосовно ОСОБА_7 , в яких висунуто прохання про скасування вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 31.07.2018 щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України та ухвалення нового вироку, яким кваліфікувати дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України вирок Дніпровського районного суду виконувати самостійно, у решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування доповнень до апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 вказує, що, відповідно до обставин, які визнано судом доведеними, ОСОБА_7 вчинив повторно незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, яке з 01.07.2020 з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018, на підставі ч. 2 ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Також перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 зазначає, що цим же Законом внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до яких дії особи кваліфікуються за ч. 2 ст. 309 КК України, зокрема у разі вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, протягом року після засудження за цією статтею, а оскільки незаконне придбання та зберігання ОСОБА_7 наркотичного засобу вчинено до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 10.01.2018, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України.

Крім того, оскільки дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України, він підлягає звільненню від призначеного за цим законом покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 3 роки.

На переконання першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 у зв`язку з необхідністю звільнення ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, застосування ч. 1 ст. 70 КК України у даному випадку також є неправильним.

Від інших учасників кримінального провадження апеляційних скарг не надходило.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги зі змінами внесеними першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_13 , який не заявляв клопотання про дослідження даних щодо особи ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого та захисника, які не заперечували щодо задоволення апеляційних вимог прокурора зі змінами, проте вважали покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 1 року позбавлення волі суворим, дослідивши додатково надані стороною захисту документи щодо даних про особу обвинуваченого, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції, на виконання вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах апеляційної скарги, підтриманої стороною обвинувачення у провадженні в суді апеляційної інстанції, з урахуванням позиції сторін в судовому засіданні.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу та у незаконному придбанні та зберігання, наркотичних засобів, без мети збуту, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, докази в якому, окрім показань обвинуваченого, даних про його особу, долі речових доказів та стягнення процесуальних витрат, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень вимог закону при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не вбачає, не посилається на них і прокурор в апеляційній скарзі зі змінами та сторони у провадженні в суді апеляційної інстанції, а тому ці обставини, колегією суддів не перевіряються, на виконання приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.

Досліджуючи доводи доповнень до апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 , що внесені першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України та призначення за цим законом покарання у виді 1 року обмеження волі зі звільненням від його відбування та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - колегія суддів бере до уваги таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, повторно, з кваліфікацією його дій в цій частині за ч. 2 ст. 309 КК України.

Водночас, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" за № 2617-VIII від 22.11.2018 (надалі Закон), який набрав чинності 01.07.2020, до Кримінального кодексу України внесені зміни та введено поняття кримінальних правопорушень, за визначенням ст. 11 КК України в новій редакції, з їх класифікацією та поділом на кримінальні проступки та злочини, останні з різним ступенем тяжкості за приписами ст. 12 КК України.

За вказаним Законом внесені зміни до статей/частин статей матеріального закону, що мали посилання на злочини з урахуванням вказаних змін щодо кримінальних правопорушень.

Нормою ч. 2 ст. 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія або бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Цим же Законом внесено зміни до ч. 2 ст. 309 КК України, відповідно до яких дії особи кваліфікуються за ч. 2 ст. 309 КК України, зокрема, у разі вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, протягом року після засудження за цією статтею.

З обставин визнаних доведеними в цій частині, ОСОБА_7 в липні 2017 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час перебував за місцем мешкання в квартирі АДРЕСА_2 , та у цей час до нього прийшов знайомий на ім`я ОСОБА_12 , який приніс пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, що містить в своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.

ОСОБА_10 , отримавши пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, поклав його у своїй кімнаті, тим самим незаконно придбав та почав зберігати для власного вживання без мети збуту.

Надалі, 02.01.2018, приблизно об 11 год. 00 хв., по лінії "102" до Дніпровського РУ ГУ НП у Києві надійшло звернення інформаційного характеру, а саме про те, що квартирі АДРЕСА_2 зберігаються наркотичні засоби.

У подальшому, того ж дня, в період часу з 12 год. 35 хв. до 13 год. 47 хв., в квартирі АДРЕСА_2 в присутності двох запрошених понятих було проведено обшук вищевказаної квартири, під час якого слідчим було виявлено та вилучено: поліетиленовий пакет, в середині якого знаходився поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться три коробки та один поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, поліетиленовий пакет в середині якого знаходиться коробка з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальна маса канабісу, згідно висновку експерта № 11-2/172 від 06.02.2018, в перерахунку на висушену речовину, становить 20,62 г.

Канабіс, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 "Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" Список № 1 Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено" в "Таблиці 1", є наркотичною речовиною.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які находяться в незаконному обігу", кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу - канабісу у великих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 5 г.

Дії ОСОБА_7 в цій частині кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, вчинених повторно.

Водночас, його дії по незаконному придбанню та зберіганню наркотичного засобу закінчені 02.01.2018, тобто до набрання чинності Законом - 01.07.2020, коли за ч. 2 ст. 309 КК України в останній редакції відсутня кваліфікуюча ознака - вчинення злочину повторно.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне змінити кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України, як то передбачено п. 2 ч. 1 ст. 408 КПК України за положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, ще і за тим, що незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_7 вчинено/закінчено - 02.01.2018, тобто і до вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 10.01.2018 за який його засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, а тому, на час розгляду провадження в суді апеляційної інстанції 04.10.2022 до нього не може бути застосована і кваліфікуюча ознака за ч. 2 ст. 309 КК України в редакції від 22.11.2018, що набрала чинності 01.07.2020, як вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту протягом року після засудження за цією статтею за нормою ч. 2 ст. 5 КК України.

У свою чергу, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України в редакції станом на 02.01.2018 було передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від п?ятидесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Санкція цієї ж норми матеріального закону в редакції від 22.11.2018, що набрала чинності 01.07.2020 не передбачає за собою покарання у виді позбавлення волі, але збільшений розмір обмеження волі - до 5-ти років, отже ч. 1 ст. 309 КК України від 22.11.2018 віднесена до кримінальних проступків.

Як указують положення ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

При призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України суд апеляційної інстанції бере до уваги дані, що встановлені судом першої інстанції, а саме те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, позитивну характеристику за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_7 , - судом визнано щире каяття.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, - судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку ОСОБА_7 необхідно призначити за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, справедливим та сприятиме меті, визначеній ст. 50 КК України.

Проте, станом на час розгляду апеляційної скарги першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з доповненнями, внесеними першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , - 04.10.2022, з часу вчинення інкримінованого ОСОБА_7 проступку за ч. 1 ст. 309 КК України - 02.01.2018 минуло понад 3 роки.

Як випливає з положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції від 22.11.2018 з послідуючими змінами, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею проступку/за який передбачено покарання у видів обмеження волі/ і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки.

Матеріали кримінального провадження не містять у собі відомостей, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України, за ч. 1 ст. 309 КК України будь-яким чином зупинявся чи переривався, що могли б відтермінувати застосування строків давності.

Отже, оскільки станом на 04.10.2022 сплинуло 3 (три) роки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, його слід звільнити від призначеного покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

У свою чергу, при звільненні ОСОБА_7 від призначеного за ч. 1 ст. 309 КК України покарання з вироку підлягає виключенню посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів, а саме ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 263 КК України.

Як далі слідує з апеляційної скарги прокурора зі змінами, так і за позицією сторін у провадженні в суді апеляційної інстанції, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу - не оспорюється.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді 1 року позбавлення волі, правильність чого фактично не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі зі змінами, проте заперечується стороною захисту в суді апеляційної інстанції, то в даному конкретному випадку, колегія суддів, керуючись положеннями ч. 2 ст. 404 КПК України, вважає його суворим з огляду на таке.

Так, вказане кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України ОСОБА_7 вчинено 07.09.2016, що, за нормою ст. 12 КК України в редакції від 28.11.2018 віднесено до нетяжких злочинів.

У досліджуваному провадженні ОСОБА_7 вироком суду обрано запобіжний захід у виді особистого зобов?язання з покладенням на нього обов?язків, регламентованих ч. 5 ст. 194 КПК України.

За час розгляду даного провадження в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_7 був взятий під варту в іншому кримінальному провадженні № 120 171 000 400 172 15 від 28.12.2017 за ч. 2 ст. 289 КК України, проте 05.03.2022 він звільнений з-під варти по закінченню строку дії ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04.01.2022, оскільки суд не віднайшов підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, після чого на перший виклик до суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 з?явився.

У суді апеляційної інстанції стороною захисту було надано характеристику Житлово-експлуатаційної дільниці № 412 Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва" № 751 від 30.09.2022, з якої вбачається, що за період проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_7 скарг та нарікань від сусідів, а також мешканців будинку в ЖЕД-412 не надходило.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.08.2015, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведеним вище, у сукупності, колегія суддів на підставі ст. 404 КПК України вважає за необхідне пом?якшитти призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, визначивши його у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Правильність застосування до ОСОБА_7 положень ч. 4 ст. 70 КК України сторонами у провадженні не оспорюється, проте, з урахуванням приписів ст. 72 КК України, досліджуваний вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України визначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10.01.2018, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України, - слід виконувати самостійно.

Доля речових доказів у провадженні вирішена на підставі ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуті у порядку ст. 124 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з доповненнями внесеними першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 з доповненнями, внесеними першим заступником керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 000 32 від 02 січня 2018 року стосовно ОСОБА_7 змінити: перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1.700 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити його від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Виключити з вироку посилання на застосування ч. 1 ст. 70 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів.

У порядку ст. 404 КПК України пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 263 КК України покарання до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 10 січня 2018 року виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3