Справа № 466/709/23
Провадження № 1-кп/466/413/23
В И Р О К

іменем України

23 січня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

склад учасників справи:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000041 від 12.01.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21.11.2022 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -

встановив:

19 грудня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова, ОСОБА_4 , встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік з визначенням наступних обмежень: заборона перебувати в кафе, барах, ресторанах та місцях, де продають на розлив спиртні напої; заборона виїзду за межі м. Львова без дозволу відділу поліції; прибувати на реєстрацію у ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області чотири рази на місяць, з якими ОСОБА_4 було письмово ознайомлено, та попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за порушення правил та обмежень адміністративного нагляду, про що свідчать підписи останнього.

Разом з тим, ОСОБА_4 , всупереч встановлених обмежень, з метою ухилення від адміністративного нагляду, порушив правила адміністративного нагляду, а саме не повідомивши працівників ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області, які здійснюють адміністративний нагляд, про залишення місця проживання, 26.12.2022 покинув місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав до свого товариша ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , де перебував до 01.01.2023, у зв`язку з чим, був відсутній за місцем постійного проживання у період часу з 26.12.2022 по 01.01.2023.

Окрім того, ОСОБА_4 29.12.2022, 05.01.2023 та 12.01.2023 безпідставно не прибув на відмітку у ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил адміністративного нагляду, тобто в умисному самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 395 КК України, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст.349 Кримінально процесуального кодексу України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України доведена повністю.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 395 КК України.

Обставини, які відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання щире каяття.

Обставини, які згідно з вимогами ст.67 КК України обтяжують покарання відсутні.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст. 395 КК України, вірно кваліфіковано як самовільне залишення особою місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбутті без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами покарання» від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, вимоги ч. 2 ст. 50 Кримінального Кодексу України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, щире каяття у вчиненому як обставину, що пом`якшує покарання, має постійне місце реєстрації та проживання, згідно довідки на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства не можливе, тому вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ст. 395 КК України.

Цивільний позов - не заявлено.

Підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими не застосовувались.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 349, 366-368, 374, 376, 395 КПК України, -

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України у виді 2 /двох/ місяців арешту.

Відповідно до ст.71 КК України та ст.72 КК України, до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 21.11.2022 року та призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 / п`яти/ років 2 /двох/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до статті 376 КПК України роз`яснюється обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України

- http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя ОСОБА_1