ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2141/21
Провадження № 1-кп/210/190/22

"30" листопада 2022 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі дистанційного судового провадження в місті Кривий Ріг кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 січня 2020 року за №0000089 та 22 листопада 2019 року за № 0002623 ,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді в Дзержинському районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ст. 263-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення вважає, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшились і виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 заперечував щодо клопотання прокурора. Звернувся до суду з клопотаннями про зміну запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на інший альтернативний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки прокурором не надано доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника та зазначила, що прокурором не доведено наявність підстав для продовження запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника про зміну запобіжно заходу на інший альтернативний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначає, що прокурором не доведено наявність ризиків і вони спростовуються тим, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, він зможе впливати на свідків. Крім того, він має міцні соціальні зв"язки, планує працювати, та має винаходи, які бажає запатентувати та таким чином боротись з збройною агресією. Зазначає, що наразі ВРУ не прийняла закону, який би передбачав обмеження щодо обігу зброю, а чинний наказ, порушення якого йому інкримінують не є законом, а отже всі обвинувачення є безпідставними.

Крім того, обвинувачені зазначили, що відключення електроенергії негативно впливає на їх стан, а так само і на умови утримання під вартою.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, захисника та обвинувачених, прийшов до наступних висновків.

Щодо заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.
Згідно з положеннями статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чи його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 1 статті 183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з частиною 3 статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження чи зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 263-1 КК України, вчинених за попередньою змовою групою осіб.
За вчинення вказаних кримінальних правопорушень законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
З урахуванням характеру висунутого обвинувачення, кількості епізодів, які інкримінуються обвинуваченим, достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання останніх винуватими у інкримінованих злочинах, обвинувачені можуть переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризик втечі обвинувачених не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не мають міцних соціальних зв"язків на території міста Кривого Рогу, обвинувачений ОСОБА_5 не має постійного місця роботи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що наразі є тимчасово окупованою територією; обвинувачена ОСОБА_4 також не має офіційного місця роботи, хоча має місце реєстрації та квартиру, яка належить останній на праві приватної власності.

В матеріалах справи міститься довідка про те, що ОСОБА_5 був оголошений у розшук в іншому кримінальному провадженні на території, яка наразі є окупованою.

Також встановлено, що на розгляді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001071 від 11 квітня 2017року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (справа № 212/6160/17).

У вказаному провадженні щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Заборонено залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 21:00 години по 06:00 годину без дозволу слідчого, прокурора, суду; та покладено ряд процесуальних обов`язків, зокрема повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Відносно ОСОБА_5 неодноразово постановлювалися ухвали про примусовий привід, оскільки місце його перебування не встановлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, кримінальне провадження № 0001071 від 11 квітня 2017року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 було зупинено у зв`язку з його розшуком. 16 жовтня 2018 року обвинувачений доставлений до суду, та провадження відновлено.

До клопотання про продовження строку тримання під вартою долучено результати прведення НСРД, які місяться результати аудіоконтролю за особами ОСОБА_7 , які містять розмову між ОСОБА_7 про створення версії про нібито перебування В. у Херсоні та неможливості явки до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (суддя Пустовіт) у судове засідання на розгляд кримінального провадження, та вказаними матеріалами прокурор обгрунтовує ризик переховування.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений не має реєстрацію на підконтрольній території, зареєстрований на тимчасово окупованій території, перебував у розшуку в аналогічному провадженні за ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у суду виникає виникає обгрунтоване побоювання, що обвинувачений ОСОБА_8 у будь-який час може залишити місто Кривий Ріг та переховуватися.

Оскількио ОСОБА_4 інкримінується вчинення злочинних дій за попередньою змовою групою осіб, а саме з ОСОБА_5 , останні мають міцний соціальний зв"язок між собою, ризик втечі ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_5 , яка окрім місця реєстрації інших соціальних зв"язків не має, зокрема не має і офіційних джерел доходу, підвищується.

Крім того, посилання обвинувачених на те, що останні не мають намірів переховуватися, оскільки з наданих прокурором матеріалів вбачається, що ймовірно саме ОСОБА_4 і ОСОБА_5 оговорювали тактику ухилення від участі ОСОБА_5 від участі у судових засіданнях у Жовтневому районному суді міста Кривого Рогу, та не має жодних гарантій, які б свідчили, що обвинувачені не будуть вчиняти такі ж дії і в даному провадженні.

Суд критично ставиться до покликань обвинувачених, що у разі зміни запобіжного заходу останні не будуть ухилятись від суду, враховуючи що відносно ОСОБА_5 в іншому провадженні обирався запобіжний захід "домашній арешт", який не забезпечив належної процесуальної поведінки, оскільки останній більш ніж півроку перебував у розшуку, а так само і піддавався примусовому приводу у зв"язку з неявкою до суду.

У свою чергу, існують сумніви, що обвинувачена ОСОБА_4 , у разі зміни запобіжного заходу, не буде вчиняти такі ж дії, та буде виконувати належним чином процесуальні обов"язки.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 має реєстрацію на тимчасово окупованій території - АРК та має там певні певні соціальні зв"язки, та з урахуванням характеру висунутого звинувачення - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу а так само незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї, незаконне виготовлення бойових припасів, в умовах збройної агресії підвищує ризик вчинення протиправних дій у разі зміни запобіжного заходу, продовження злочинної діяльності, в яких ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються за попередньою змовою, поза межами підконтрольної території.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необхідності допомоги матері, яка залишилась в АРК, суд ставить під сумнів, оскільки до затримання останній міг вжити достатніх заходів для того, щоб перевезти матір на території Дніпропетровської областіта разом з ОСОБА_4 здійснювати догляд за нею.

Посилання ОСОБА_5 на відсутність закону, який би забороняв вільне володіння зброєю та вимагав отримання дозволу, свідчать про те, що останній не вважає інші норматині акти - накази, інструкції, постанови тощо нормативними актами, яких слід дотримуватись.

При зміні запобіжного заходу не виключена можливість втечі обвинувачених, їх подальшого переховування, та враховуючи їх поведінку та ставлення до участі в судових засіданнях - перешкоджанню встановленню істини у справі.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винними вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. В той же час, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кількість епізодів, що їм інкримінують, а так само й покарання, яке може бути призначено, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені під час обрання слідчим суддею запобіжного заходу ризики.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Однак в даному випадку частина свідків вже допитана, а явка інших свідків стороною обвинувачення не забезпечена, у зв"язку із тим, що в умовах воєнного стану свідки виїхали з місць мешкання та їх місце знаходження встановлюється. За таких обставин ризик впливу на свідків на разі не підтверджено, враховуючи те, що сама сторона обвинувачення не може забезпечити їх явку до суду, у зв"язку із чим судом постановлено змінити порядок дослідження доказів, та наразі судом досліджуються письмові матеріали провадження.

Суд приходить до висновку, що обвинувачені наразі не можуть чинити вплив на недопитаних під присягою свідків, тому з такими доводами обвинувачення не погоджується.

Суд частково погоджується і з доводами прокурора про те, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Хоча, як встановлено з матеріалів справи, обвинувачені раніше не судимі, однак, лише в провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває два обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зі змісту яких встановлено, що останнім висунуто звинувачення у вчиненні багатьох епізодів злочинів за статтями 263, 263-1 КК України. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 також скеровано обвинувальний акт і до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, за аналогічними статтями.

Згідно зі статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Судом створено всі належні умови для швидкого та оперативного розгляду кримінального провадження.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини щодо порушення статті 5, пункту 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, суд у даному конкретному випадку звертає увагу на рух кримінального провадження, його складність, періодичність призначення судових засідань, обсяг матеріалів, які досліджуються судом, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів.

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою сама по собі не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України.

У цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку.

Оскільки обвинуваченим пред`явлено обвинувачення у вчиненні багатьох епізодів кримінальних правопорушень за ст.ст. 263 та 263-1 КПК України, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень не знівельований.
Відповідно до частини 1 статті 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Ані ОСОБА_5 ані його захисник не представили до суду доказів звернення до прокурора із клопотанням про зміну запобіжного заходу, так само і не надали доказів, що ОСОБА_5 дійсно має намір свої навички поводження із зброєю застосовувати для допомоги в ЗСУ,а не в супереч законодавству.

Суд вважає, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених і продовження раніше обраного щодо них запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.
З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти ризикам, визначених у пунктах 1, 5 частини 1 статті 177 КПК - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюються, - можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує одного місяця, оскільки на теперішній час до суду не надано результатів огляду обвинувачених щодо стану їх здоров"я.

В той же час суд враховує, що обвинивученим забезпечено медичне обстеження, та останні за станом здоров"я можуть перебувати під вартою.

Посилання обвинувачених на відсутність світла та погіршення умов тримання під вартою також не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки наразі по всій території України запроваджені заходи щодо стабіліхаційних та екстренних відключень електроенергії.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що доводи захисника обвинувачених є необґрунтованими, а тому, клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на більш м`який, задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 130, 131, 170-174, 314-317, 350,372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на 1 /один/ місяць, а саме до 28 грудня 2022 року включно.
Попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді застави у розмірі 659 100 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто) грн. 00 коп. з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави - залишити без змін.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на 1 /один/ місяць, а саме до 28 грудня 2022 року включно.
Попередньо обраний альтернативний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді застави у розмірі 659 100 (шістсот п`ятдесят дев`ять тисяч сто) грн. 00 коп. з покладенням попередньо вказаних обов`язків у випадку внесення застави - залишити без змін.

Копію ухвали направити до Державної установи "Криворізька установа виконання покарань № 3" - для відома та виконання.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захиснику.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 01 грудня 2022 року об 11 год. 10 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1