Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/430/22
номер провадження 1-кп/695/158/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого: судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 та

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по розгляду кримінальноого провадження № 0001242 від 17.12.2021 року за обвинувальним актом стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрівка Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , що обвинувачуються за ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дане кримінальне провадження перебуває у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області на стадії судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який закінчується 05.02.2023 року, мотивуючи тим, що з часу обрання запобіжного заходу ризики не зменшились, існує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, так як обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ризик продовження протиправної діяльності та вчинення кримінальних правопорушень, ризик незаконного впливу на свідків, оскільки свідки допитані не всі, судовий розгляд тільки розпочато. Крім того, обвинувачений не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних соціальних зв`язків, які б дисциплінували його поведінку. Також обвинувачений може іншим чином перешкоджати судовому розгляду, а тому більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну поведінку обвинуваченого неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив відмовити прокурору, так як він не згідний з кваліфікацією його дій прокурором і сам зацікавлений у з`ясування всіх обставин його конфлікту з потерпілим, а тому уникати суду він не буде і ніяким чином не перешкоджатиме суду.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити прокурору і обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід, зазначивши при цьому про невірну кваліфікацію дій підзахисного.

Суд, вирішуючи дане клопотання виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до п.,п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, оскільки саме обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

При цьому суд бере до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження розпочатий, допитано лише двох свідків, інші учасники процесу не допитані безпосередньо в суді, також враховує і суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений є раніше судимим за злочини проти життя і здоров`я людини, не має достатнього стримуючого стороннього впливу та міцних соціальних зв`язків. Також суд враховує, що стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає утриманню під вартою.

Вказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Надаючи правову оцінку доводам сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_5 , суд зауважує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням має підтверджуватися наявними доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження на час пред`явлення підозри.

Сукупність цих доказів має дати підстави вважати, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування чи судового розгляду.

При цьому, слід зауважити, що суд на даному етапі не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження при розгляді справи по суті, зокрема наявності достатніх підстав для встановлення вини обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні чи правомірність кваліфікації дій обвинуваченого.

Отже, заслухавши думку учасників процесу, суд, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, і дійсно існує ризик переховування від суду з метою уникнення покарання та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, і саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, на думку суду, забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що більш м`якими запобіжними заходами забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо, а тому відмовляє стороні захисту у зміні запобіжного заходу на домашній арешт та продовжує термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 176, 177, 199 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрівка Кіровоградської області, жителя АДРЕСА_1 , що обвинувачуються за ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 діб, а саме по 02 квітня 2023 року включно.

Головуючий: ОСОБА_1