У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/6973/22

№ 1-кс/183/1694/22

01 листопада 2022 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Савинці Балаклійського району Харківської області,громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого,одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , не судимого:
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.1111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.1111 КК України, так в клопотанні зазначено, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента Російської Федерації ОСОБА_6 , Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії РФ.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.
Так, після незаконного вторгнення на територію України Збройних Сил Російської Федерації, тобто після 24.02.2022 р., у громадянина України ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
З цією метою, ОСОБА_4 , перебуваючи на території смт. Савинці, Ізюмського району, Харківської області, з початку червня 2022 року, більш точну дату в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, направлений на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, добровільно надав згоду представникам окупаційної адміністрації РФ щодо його призначення на посаду завідуючого сектором ЖКГ.
В подальшому, 23.06.2022 року, ОСОБА_4 добровільно уклав трудовий договір № 53-к з представником роботодавця в особі голови тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області ОСОБА_7 , що діяв на підставі наказу голови Ізюмської тимчасової цивільної адміністрації № 002-К від 03.05.2022, про прийняття його на роботу до тимчасової цивільної адміністрації м. Балаклія Харківської області на посаду завідуючого сектором ЖКГ з місцем постійної роботи за адресою: Харківська область, сел.Савинці, вул.20-ї Гвардійської Дивізії,10.
Перебуваючи на вказаній посаді ОСОБА_4 з 23.06.2022 по 10.09.2022 виконував обов`язки, передбачені вказаним трудовим договором, а саме: організовував та проводив колективні наради, надавав розпорядження працівникам щодо виконання робіт, вирішував питання щодо організації роботи сектору та його матеріально-технічного забезпечення, тим самим здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Савинської ОТГ, Ізюмського району, Харківської області.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у колабораційній діяльності, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Прокурор в клопотанні зазначає, що є достатньо підстав вважати підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 2, п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, просить застосувати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
Прокурор підтримав заявлене клопотання та просить задовольнити його, оскільки, на його думку, наявні ризики, передбачені п. 1, п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає неможливим застосувати підозрюваному ОСОБА_4 інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою. ОСОБА_4 , вчинив тяжкий злочин, перебуваючи на свободі може втекти на іншу територію, також відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України будучі на свободі може заховати докази, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 добре знає учасників кримінального провадження, а отже може впливати на них, щоб змінили показання, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України він може іншим чином будучи на свободі впливати на інших свідків, які ще не допитані.
Підозрюваний ОСОБА_4 , пояснив, що підозру за ч. 5 ст. 1111 КК України визнає,кається, заперечує проти застосування запобіжного заходу триманні під вартою. Зсмт. Савинці переїхав в м. Балаклію у вересня 2022 року, тому, що у смт Савинцях пошкоджено його житло. Зараз працює неофіційно водієм, виконує роботи по відновленню мосту біля м. Балаклія, переховуватися намірів не має. Сьогодні за викликом з`явився до відділу поліції в Балаклії, звідки і приймає участь у розгляді клопотанні в режимі ВКЗ.

Захисник ОСОБА_5 , вказала, що заперечує в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , так як ОСОБА_4 не судимий, має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, дитину 6 років, працює неофіційно водієм вантажником, відновлює мости, визнає вину, кається в скоєному, тому просить обрати більш м`який запобіжний захід домашній арешт нічний. Ризики не обґрунтовані, свідки допитані, ризик перешкоджати недоведений.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим в частині застосування запобіжного заходу тримання під вартою, але достатньо обґрунтованим для застосування запобіжного заходу домашнього арешту.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 , слідчий суддя враховує, що серед вказаних у клопотанні слідчого ризиків є доведеним тільки один, який і дає підстави для застосування запобіжного заходу домашнього арешту, але не є достатнім для застосування запобіжного заходу тримання під вартою.
31 жовтня 2022 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 1111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухавши доводи учасників досудового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, тому суд встановив, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що прокурором не доведено необхідність застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_4 , тому слідчий суддя, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішив, на основі принципу змагальності відмовити прокурору в застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою, але при цьому суд вважає обґрунтованими наявність підстав для застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, проживання біля зони бойових дій, що свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та або суду.

Такі обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду.

Вказані обставини свідчать про те, що суду необхідно вжити заходів щодо запобігання спробам підозрюваного вчинити інші кримінальні правопорушення. Але наявність вказаного ризику не є достатнім на необхідним для застосування ОСОБА_4 , найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, при цьому слідчий суддя враховує показання ОСОБА_4 , щодо належного ним виконання своїх процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя не встановив наявність ризиків, передбаченого п.2, п.3, п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які прокурор посилається у клопотанні, та у судовому засіданні підтримав, оскільки вони нічим об`єктивно не доведені, а тому на думку слідчого судді це є припущенням прокурора, без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому зазначені ризики для обґрунтування при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахувати не може.

Згідно тексту клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в одному абзаці прокурор перерахував вказані ризики. На думку слідчого судді є переписуванням диспозиції статті з КПК України до клопотання не є необхідним та належним обґрунтуванням ризиків з метою застосування найважчого запобіжного заходу тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності до цього підстав передбачених КПК України.

Слідчий суддя встановив, що підстави на які посилається прокурор, при підтриманні клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою, є недостатніми. Крім того, прокурор не обґрунтував будь яких доказів неможливості обрання будь якого іншого, менш тяжкого запобіжного заходу. На думку суду сам факт вчинення кримінального правопорушення, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу тримання під вартою, як покарання за правопорушення, у якому винуватість ОСОБА_4 , судом не встановлена.

Згідно ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Слідчий суддя переконався, що можливо застосувати більш м`який запобіжний захід домашній арешт, враховуючи, що підозрюваний визнає вину, має міцні соціальні стосунки, сім`ю та малолітню дитину, самостійно з`явився до відділу поліції для участі у розгляді клопотання в режимі відео конференції, та з його слів, які ніким не оспорюються, займається відновленням зруйнованої інфраструктури на звільнених від окупації території Харківської області.
Таким чином слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки обґрунтування наявних ризиків для цього виду запобіжного заходу суд вважає недостатніми.

При цьому слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 необхідно задовольнити, застосувавши більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Враховуючи досліджений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає його обґрунтованим та достатнім для застосування до клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком два місяці, що буде необхідним та достатнім для належного виконання підозрюваним клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

в задоволенні клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою - відмовити.

Застосувати ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт, заборонивши строком до 31 грудня 2022 р. з 21.00 год. до 06.00 год. залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_2 .

На час дії запобіжного заходу зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою та повідомляти слідчого прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити на виконання начальнику Балаклійського районного відділу поліції головного управління Національної поліції в Харківській області.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1