ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Валки Харківської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 липня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць,
якою відмовлено в задоволенні клопотання останнього про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року).

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:
Вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Старобільської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки приєднано 1 місяць позбавлення волі, що є частиною невідбутого покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.
Початок строку покарання постановлено рахувати з дня затримання ОСОБА_6 .
Цим же вироком в строк покарання ОСОБА_6 зарахований строк попереднього ув`язнення з 13 серпня 2018 року до 29 липня 2019 року за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 р. №2046-VIII, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до копії розпорядження, вирок Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року набрав законної сили 09.11.2021 року.
08.02.2022 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із клопотанням про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року) та зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 липня 2022 року ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу місцевого суду скасувати, задовольнити його клопотання та перерахувати строк попереднього ув`язненняз 13 серпня 2018 року до 29 липня 2019 року з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.
Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що за попереднім вироком він скоїв злочин до 20 червня 2017 року, а враховуючи що за останнім вироком йому було призначено покарання із застосуванням ст.71 КК України, то суд, за його переконанням, повинен був перерахувати строк попереднього ув`язненняз 13 серпня 2018 року до 29 липня 2019 року з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (вредакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року) . На думку апелянта повинна діяти зворотна дія вказаного закону України «Про кримінальну відповідальність», оскільки він не погіршує стан засудженого.
Разом з тим, засуджений просив розглянути його апеляційну скаргу за його відсутністю.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до матеріалів наданих ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)», встановлено, що вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки приєднано 1 місяць позбавлення волі, що є частиною невідбутого покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Початок строку покарання постановлено рахувати з дня затримання ОСОБА_6 .

Цим же вироком постановлено зарахувати в строк покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 13 серпня 2018 року до 29 липня 2019 року за правилами ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-VIII), виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 09.11.2021 року. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII). Законом України № 2046-VIII від 18.05.2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме, з 21.06.2017 року, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за ч.5 ст.72 КК України відбувається із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, тобто вказаний Закон змінив порядок зарахування до строку відбування покарання строку попереднього ув`язнення. Як убачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено місцевим судом, ОСОБА_6 вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року був засуджений за злочин, вчинений після 20 червня 2017 року, тому під час зарахування покарання на нього поширюються дія ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII), тобто із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Посилання засудженого на вирок Старобільського районного суду Луганської області від 10.04.2018 року, частина невідбутого покарання за яким була приєднана до покарання за вироком Старобільського районного суду Луганської області від 22.09.2021 року, є безпідставними виходячи з наступного.

Так, при призначенні покарання в порядку ч.1 ст.71 КК України не застосовується ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, коли злочин за попереднім вироком був вчинений до 21.06.2017 року, оскільки до покарання за новим вироком приєднується саме покарання за попереднім вироком, а не строк попереднього ув`язнення, якщо таке було застосоване до особи. Тобто визначальним при вирішенні цього питання є саме момент (дата) вчинення кримінального правопорушення, за яке особа фактично засуджується новим вироком і саме за яким утримувалася під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що підстави для перерахунку ОСОБА_6 строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, відсутні, тобто до останнього було застосовано належну правову процедуру, що відповідає вимогам ст.2 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 липня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3