Справа № 521/1917/18
Провадження № 1-кп/521/134/23
ВИРОК

Іменем України

22 березня 2023 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

за участі потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Малиновського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нововоздвиженка, Любашівського району, Одеської області, громадянки України, офіційно не працюючої, прибуваючої у цивільному шлюбі з 2020 р., маючої на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В :

20.12.2017 р. приблизно о 19 годині, ОСОБА_10 перебуваючи в барі «А-ля Одеса», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 22/1, де спілкувалась зі своїм знайомим ОСОБА_13 . В ході їхнього спілкування, ОСОБА_14 відійшов від місця де вони сиділи, залишивши на столі свій планшет фірми «Леново ТАВ 2 А 7» чорного кольору, вартістю 4500 гривень та сумку чорного кольору, у якій знаходились: грошові кошти у сумі 900 гривень, ключі від автомобіля «Тойота», паспорт громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , пластикова ID - картка на ім`я ОСОБА_14 , посвідка на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_14 . Після чого, у ОСОБА_10 раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Визначивши об`єктом свого злочинного посягання планшет фірми «Леново ТАВ 2 А 7» чорного кольору та сумку, які належать ОСОБА_15 та в подальшому реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , діючи умисно, протиправно, з метою власного збагачення та вважаючи, що її дії залишаться непомітними для оточуючих та будь-яких свідків або осіб, які можуть заважати здійсненню її злочинного діяння, шляхом вільного доступу взяла зі столику планшет та вищевказану сумку із майном та вийшла з бару «А-ля Одеса», після чого направилась у невідомому напрямку, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому майнової шкоди на загальну суму 5400 гривень.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_10 , провину у скоєнні вказаного кримінального проступку визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному, та підтвердила обставини скоєного нею кримінального проступку.

За вище вказаними обставинами, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, які зрозумілі всім учасникам процесу, та за їх заяв про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості вважає, що вина ОСОБА_10 у таємному викраденні чужого майна доведена повністю, а її дії кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченої ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжку/.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченої.

Як пом`якшувальними покарання обвинуваченої ОСОБА_10 обставинами суд враховує, те що вона провину визнала повністю, щиро розкаялась у скоєному, раніш до кримінальної відповідальності не притягувалась, та те що викрадене майно було частково повернуто. Крім того суд приймає до уваги, що у ОСОБА_10 на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вона перебуває у стані вагітності (24 тижня).

Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_10 обставин суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму ВСУ N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, з урахуванням усіх фактичних обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого проступку, особи винної, щирого каяття обвинуваченої у вчиненому, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді штрафу в межах санкцій ч. 1 ст. 185 КК України.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає необхідним зняти арешт з речових доказів, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 03.01.2018 р., а саме з ключа від автомобілю «Тойота», паспорту громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , пластикової ID - картки на ім`я ОСОБА_14 , посвідки на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_14 .

На підставі ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі: ключ від автомобілю «Тойота», паспорт громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , пластикову ID - картку на ім`я ОСОБА_14 , посвідку на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_14 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 , суд вважає необхідним залишити ОСОБА_16 як особисте майно; DVD диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які знаходяться в приміщенні бару «А-ля Одеса» слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 ), визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання за цією статтею у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень у дохід держави Україна.

Зняти арешт, та заборону користування та розпорядження з речових доказів, а саме з ключа від автомобілю «Тойота», паспорту громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , пластикової ID - картки на ім`я ОСОБА_14 , посвідки на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_14 , накладений ухвалою Малиновського районного суду від 03.01.2018 р.

Речові докази:

- ключ від автомобілю «Тойота», паспорт громадянина Ісламської Республіки Пакистан НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_14 , пластикову ID - картку на ім`я ОСОБА_14 , посвідку на тимчасове проживання на ім`я ОСОБА_14 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 - вважати повернутими, як особисте майно;

- DVD диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які знаходяться в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1