Справа № 191/2989/22
Провадження № 1-в/191/702/22
У Х В А Л А

іменем України

04 січня 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4

за участю представника адміністрації СВК № 94 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтне клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду з вищевказаним клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_4 про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Представник адміністрації ДУ «СВК №94» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого та пояснив, що ОСОБА_4 характеризується добре, заохочень він не має, так як за станом здоров`я не працює.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки останній не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Згідно характеристики на засудженого, ОСОБА_4 прибув до ДУ «Синельниківська ВК №94» 05.05.2020 року. Раніше судимий 4 рази. У цій справі засуджений : 01.01.2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровськ за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку : 06.04.2020 року, кінець строку : 06.04.2023 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, отримав 1 попередження за порушення розпорядку дня, заохочень не має; на теперішній час на виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я; підтримує рівні взаємовідносини із засудженими, користується певною повагою; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться з розумінням та не потребує контролю; до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо та відповідально; до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумінням, від виконання не ухиляється; участь у програмах диференційованого виховного впливу та самодіяльних організаціях не приймає; перебуває на профілактичному обліку як особа, що схильна до членоушкодження. Крім того, в характеристиці зазначено, що питання щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до ст.81 КК України, адміністрацією установи виконання покарань розглядалось 15.04.2022 року, але було відмовлено як особі, що не довела свої виправлення. Також, 15.04.2021 року адміністрацією установи виконання покарань розглядалось питання щодо можливості застосування зміни умов тримання засудженого, відповідно до ст.101 КВК України, але було відмовлено як особі, що не стає на шлях виправлення; питання щодо зміни не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, відповідно до ст.82 КК України адміністрацією розглядалося 15.10.2021 року, але було відмовлено як особі, що не стала на шлях виправлення.

Згідно довідки за особовою справою №104-Ш-20 на засудженого ОСОБА_4 невідбутий строк покарання станом на 04.01.2023 року становить 3 місяці 2 дні. Також зазначено, що підлягає умовно-достроковому звільненню на підставі ст.81 КК України по відбуттю 2/3 строку, тобто з 06.04.2022 року. Матеріали розглянуті комісією установи 30.06.2022 року - відмовлено, як особі, що не довела своє ставлення.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно ст.9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Так «сумлінна поведінка» означає зразкове дотримання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку; додержанні дисципліни; виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації пенітенціарної установи; наявності заохочень і відсутності стягнень; участі у самодіяльних організаціях засуджених; товариському ставленні до інших засуджених.

Крім того, сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному законодавством, а і те, що він подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Під «сумлінним ставленням до праці» слід розуміти добропорядне, відповідальне та чесне ставлення до покладених на особу трудових обов`язків; працьовитість, додержання правил трудового розпорядку, вимог трудового законодавства, правил охорони праці та техніки безпеки; бережливе використання певного обладнання, інструментів, матеріалів тощо. При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого.

Вивчивши відомості про особу засудженого, характеристика якого не є позитивною, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, який на даний час не працевлаштований, адміністрацією установи останньому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, за весь час відбування покарання засуджений жодного разу не був заохочений, має одне стягнення. За таких обставин, судом не встановлено виправлення засудженого. Доводи представника ДУ «СВК №94» щодо стану здоров`я засудженого не є слушними, так як жодного належного цьому доказу суду надано не було. Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в їх сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд не вбачає сумлінної поведінки засудженого та доведення ним свого виправлення. Вказані обставини свідчать про те, що поведінка засудженого не змінилася таким чином, щоб стати підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому на даний час застосування умовно - дострокового звільнення є недоцільним.

Таким чином, суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 слід відмовити..

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення згідно ст. 81 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 05.01.2023 року.

Суддя ОСОБА_1