Справа № 212/1110/18
У Х В А Л А

10 січня 2023 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0003452 від 12.12.2017 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,-

встановила:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляді знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, строк дії якого до 12 січня 2023 року включно.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Обвинувачений заперечував щодо продовження запобіжного заходу. Захисник підтримав обвинуваченого, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів.

Під час судового розгляду ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.03.2022 року було змінено запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - з домашнього арешту на тримання під вартою, у зв`язку з тим, що обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечив належної процесуальної поведінки обвинуваченого, який порушив покладені на нього обов`язки та умови запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що під час судового розгляду щодо ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід на домашній арешт, проте він порушив покладені на нього процесуальні обов`язки та умови запобіжного заходу, самовільно зняв електронний засіб контролю, через що запобіжний захід було змінено на тримання під вартою. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року за клопотанням сторони захисту по справі призначено проведення судово-психіатричної експертизи обвинуваченого, яка не проведена.

Суд враховує те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченим ОСОБА_7 вчинити спроби, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, переховуватися від суду, з огляду на порушення обвинуваченим умов домашнього арешту, тяжкість пред`явленого обвинувачення, відсутність у останнього роботи та законних джерел прибутку.

Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 , колегія суддів дійшла висновків про відсутність даних які б свідчили, що зазначений ризик не існує, а більш м`які запобіжні заходи спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та про необхідність застосування щодо останнього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Такі обставини свідчать на переконання суду про існування в подальшому високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, попередити вчинення ними нових кримінальних правопорушень, переховуватися від суду.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого ОСОБА_7 та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 372 КПК України, колегія суддів -

постановила:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_2

М ОСОБА_8