Провадження № 1-кп/161/1112/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 17 листопада 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001285, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцька Волинської області, громадянина України, українця, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26 липня 2022 року, близько 22 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_6 , умисно наніс кулаком руки один удар потерпілому в ділянку низу грудної клітки, зліва, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді травматичного розриву селезінки по передньому її краю з масивною внутрішньо-черевною кровотечею, яке відповідно до висновку експерта №408 від 26.08.2022 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисні протиправні дії, які виразились у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

29 жовтня 2022 року між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України. Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, а також погоджуються на об`єм визнання вини обвинуваченим, який беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому злочину. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням та покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди. Суд переконався, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду та вказав, що погоджується на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечив щодо затвердження угоди укладеної між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 просив затвердити вказану угоду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечив щодо затвердження даної угоди та підтвердив, що надав прокурору письмову згоду на укладання цієї угоди, яка долучена до матеріалів справи. Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 вважала за можливе затвердити укладену угоду.

Разом з цим встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 65, 75 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Таким чином, суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, зважаючи, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речовий доказ, згідно ст. 100 КПК України, залишити КП «Луцька центральна районна лікарня».

Керуючись ст.ст. 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , від 29 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні №0001285 затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

-медичну карту стаціонарного хворого №2928 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити КП «Луцька центральна районна лікарня».

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1