У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/9144/22

№ 1-кс/183/2363/22

06 січня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 21.10.2022 року до ЄРДР за № 0000480, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у державній зраді, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога, в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 з 24.12.2010 року проходить військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України, згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

14.03.2022 року Указом Президента України №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року, строком на 30 діб.

18.04.2022 року Указом Президента України №259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року, строком на 30 діб.

17.05.2022 року Указом Президента України №341/2022 продовжено, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року, строком на 90 діб.

12.08.2022 року Указом Президента України №573/2022 продовжено, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року, строком на 90 діб.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.07.2021 року №518-ОС головного сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 1 групи відділення інспекторів прикордонної служби відділення прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, головний сержант ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, головний сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

24.02.2022 року головний сержант ОСОБА_5 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та взагалі ухилитися від військової служби.

З цією метою, 24.02.2022 року головний сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив місце служби, а саме не виконав наказ про передислокацію у складі підрозділу з АДРЕСА_1 , з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану.

Цього ж дня, головний сержант ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитись від військової служби, не прибув до місця служби, проводить час та займається справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби та вибув у невідомому напрямку.

Таким чином, головний сержант ОСОБА_5 за викладених вище обставин обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Водночас встановлено, що ОСОБА_5 з 24.12.2010 року проходить військову службу за контрактом у Державній прикордонній службі України, склавши Військову присягу на вірність Українському народу.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.07.2021 року №518-ОС головного сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Водночас встановлено, що ОСОБА_5 складеної ним присяги не дотримав, та в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 65 Конституції України, вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України за наступних обставин.

Так, 24.08.1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади Російської Федерації (далі - РФ) та службових осіб з числа керівництва збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і збройних сил РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту РФ на території України в АР Крим та м. Севастополі.

Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та збройних сил РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим ім. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил РФ (далі ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб збройних сил РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України.

Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ

ОСОБА_7 перед академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру.

У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та збройних сил РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності.

Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини ХХ століття (ОУН, УПА) як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.

Одночасно, за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.

Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та збройних сил РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту російської федерації (далі ЧФ РФ), що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ збройних сил РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим.

Також представниками влади і збройних сил РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави.

У березні - квітні 2014 року в м. Луганськ та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України 11.05.2014 року проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність луганської народної республіки», за результатами якого 12.05.2014 року проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська Народна Республіка» (далі - «ЛНР»).

З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «лнр» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Луганської області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів РФ на території Луганської області так званої «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

19.02.2022 року керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Луганської області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Луганської області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_8 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

24.02.2022 року на виконання вищевказаного наказу, військовослужбовці збройних сил РФ, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглась на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснила збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

ОСОБА_5 після початку повномасштабної збройної агресії збройних сил російської федерації та окупації ними Старобільського району Луганської області в лютому-березні 2022 року склав зброю, покинув військову службу та надав згоду на перехід ворогу в умовах воєнного стану. З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.03.2022 року ОСОБА_5 пройшов співбесіду з представниками так званої «ЛНР», які є частиною окупаційної адміністрації РФ, на предмет його переходу на сторону окупанта. У ході вказаної співбесіди ОСОБА_5 надав згоду представникам РФ на вступ до складу незаконних збройних формувань «ЛНР».

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, спрямований на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, ОСОБА_5 присягнув на вірність так званій «ЛНР», що є частиною окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Перебуваючи у складі незаконних збройних формувань «ЛНР» ОСОБА_5 виконує функції представника окупаційної адміністрації, вчиняє дії, направлені на придушення опору окупації з боку місцевого населення, впроваджує в життя рішення окупаційної адміністрації.

За вищевказаних обставин головний сержант ОСОБА_5 , у порушення вимог ст. 1, 2, 17, 65 Конституції України, вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зрадив українській державі та всьому Українському народові, вчинивши злочин проти основ національної безпеки України, а саме діючи умисно, з єдиним злочинним наміром спрямованим на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступив до незаконних збройних формувань «ЛНР», підпорядкованих збройним силам РФ, чим здійснив перехід на бік ворога в умовах воєнного стану.

Таким чином, головний сержант ОСОБА_5 , вчинивши за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога, вчиненому в умовах воєнного стану.

30.09.2022 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

07.10.2022 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

24.10.2022 року у відповідності до ст. ст. 276-278 КПК України складено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

Підставами для обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України, є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протокол огляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження.

Із показань свідків, протоколу огляду відеозапису та публікацій Інтернет-ресурсів підтверджується, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України в Луганській області.

Також, перебування підозрюваного ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 30.09.2022 року та 07.10.2022 року, а також письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 24.10.2022 року у день їх складання, у зв`язку з чим, зазначені повідомлення про підозри та повістки про виклики (відповідно до вимог ч. ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр».

Разом з тим, на виклики слідчого підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився.

У зв`язку з неявкою за викликом слідчого та ухиленням від слідства, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого в подальшому доручено співробітникам СБ України та прикордонної служби.

Враховуючи те, що підозрюваний належним чином викликався до органу досудового розслідування, в тому числі для вручення повідомлення про підозру та проведення процесуальних дій, у спосіб передбачений законом, а саме через засоби масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на сайті офісу Генерального прокурора, проте не з`явився у призначений час та не повідомив про причини неприбуття, також відповідно до свідчень допитаних осіб, останній перебуває у Луганській області, тобто на території, яка на цей час непідконтрольна державним органам України, оскільки тимчасово окупована країною-агресором РФ та її незаконними збройними формуваннями, з урахуванням наведеного, необхідно вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органу досудового слідства на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15.04.2014 - тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Під збройними формуваннями Російської Федерації Закон № 1207-VII визначає регулярні з`єднання і підрозділи, підпорядковані Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділи та спеціальні формування, підпорядковані іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхні радники, інструктори та іррегулярні незаконні збройні формування, озброєні банди та групи найманців, створені, підпорядковані, керовані та фінансовані Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України (п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України № 1207-VII).

Таким чином, незаконні збройні формування так званої «ЛНР» відносяться до збройних формувань окупаційної влади країни-агресора РФ.

З лютого 2022 збройні формування окупаційної влади країни-агресора Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль території смт. Марківка Старобільського району Луганської області, а тому вказана територія знаходиться під окупацією збройних формувань Російської Федерації.

Крім того, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 159 від 19.07.2022 року внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 та викладено нову редакцію переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 14.07.2022 (далі Перелік до наказу). Відповідно до вказаного Переліку до наказу, Марківська селищна територіальна громада Старобільського району Луганській області, перебуває під тимчасовою окупацією та оточенні (блокуванні) з боку РФ та незаконного збройного формування, так званого «ЛНР».

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави 241 (ч. 1 ст. 2971 КПК України).

Наведені вище обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та переховується там від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, необхідним вбачається отримати дозвіл слідчого судді на проведення спеціального досудового розслідування.

Наведені положення КПК України щодо можливості проведення спеціального досудового розслідування повністю узгоджуються з діючою Європейською судовою практикою.

Таким чином, наявні достатні підстави для проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 21.10.2022 року за № 0000480 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII передбачено, що ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2971 КПК України, спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошені у міжнародний розшук, та розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 на теперішній час переховується від органів досудового розслідування, перебуває на тимчасово окупованій території України, а тому, відповідно діючого законодавства зазначена особа належним чином повідомлена про виклик на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

Крім того, п. 2 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII встановлено, що вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням достовірно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше як три рази), перебуває на тимчасово окупованій території України - в смт. Марківка Старобільського району Луганської області, у зв`язку із чим, його оголошено у розшук.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 2972 КПК України, слід зазначити, що наразі у кримінальному провадженні відсутня необхідність проведення допиту свідків під час розгляду клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчим суддею.

Таким чином, у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до ЄРДР 21.10.2022 року за № 0000480 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , наявні достатні підстави для проведення спеціального досудового розслідування кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст.111 КК України.

Відповідно до Положення про слідчі відділи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, затвердженого наказом в.о. директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську № 20ДСК від 14.09.2021 року, Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку Луганської області) здійснює свою діяльність та розташований за адресою: вул. Єгорова, 26, м. Сєвєродонецьк Луганської області, та який здійснює розслідування кримінальних правопорушень, вчинених на територіях та населених пунктах, розташованих на території Луганської області.

Відповідно до листа Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду № 292/0/158-21 від 15.04.2021 року визначено територіальну підсудність за місцем знаходження (реєстрації) відповідного органу досудового розслідування, зокрема, Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Луганської області за Сєвєродонецьким міським судом Луганської області та Луганським апеляційним судом.

Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено наказ про припинення роботи (діяльності) Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 24.02.2022 року до вирішення питання щодо її відновлення у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до вимог КПК України, клопотання про забезпечення заходів безпеки у вказаному кримінальному провадженні безпосередньо подаються до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, оскільки Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, знаходиться за адресою: вул. Єгорова, 26, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено наказ про припинення роботи (діяльності) Сєвєродонецького міського суду Луганської області з 24.02.2022 року до вирішення питання щодо її відновлення у встановленому законодавством порядку.

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України та неможливістю Сєвєродонецьким міським судом Луганської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 року, відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ з Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування.

Під час судового розгляду прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник під час судового розгляду заперечував проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши думку прокурора та захисника, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2971 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими КПК України, з урахуванням положень глави 241 КПК України.

Частиною 2 ст. 2971 КПК України передбачено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 1111, 1112, 112, 113, 114, 1141, 1142, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 1461, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 2581, 2582, 2583, 2584, 2585, 348, 364, 3641, 365, 3652, 368, 3682, 3683, 3684, 369, 3692, 370, 379, 400, 408, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України. Тому законодавством України передбачено проведення відносно нього спеціального досудового розслідування.

У відповідності до ч. 2 ст. 2974 КПК України під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення.

Дослідивши надані слідчим докази, слідчий суддя вважає, що підозра у відношенні ОСОБА_5 обґрунтована, що підтверджується наданими слідчому судді доказами. Всі вони є вагомими, достовірними та допустимими, повністю відповідають вимогам чинного законодавства.

Тому слідчий суддя вважає, що є всі підстави для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись главою 241 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 21.10.2022 року до ЄРДР за № 0000480 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 111 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1