Справа №: 398/4460/22
провадження №: 1-кп/398/159/23
УХВАЛА

Іменем України

"14" лютого 2023 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.02.2002 Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

-13.05.2004 Апеляційним судом Кіровоградської області за п.12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, на підставі статті 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 років. На підставі статті 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 15 років. Звільнений згідно ухвали Жовтневого районного суду міста Харкова від 03.02.2016, на підставі ч.5 ст.72 КК України, за відбуттям строку покарання (судимість не погашена),

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000916 від 09.07.2022 року, відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.12.2022 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_8 продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.02.2023 року.

09.02.2023 року до суду надійшли клопотання прокурора про продовження обвинуваченим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених строком на 60 днів підтримує. Оскільки строк спливає, а до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, на теперішній час продовжують існувати ризики, зазначені у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим, задля гарантування виконання ними передбачених ст.194 КПК України обов`язків, просить клопотання задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_9 подав заяву про проведення судового розгляду справи у його відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_4 просить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Наголошує на тому, що має збереження для свого утримання та не має на меті переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_5 підтримує позицію свого підзахисного, вважає, що більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , оскільки обвинувачений не має наміру переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, має місце реєстрації та стійки соціальні зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за місцем мешкання його батьків за адресою: АДРЕСА_4 . Має кошти для свого утримання та має мікроавтобус. У денний час доби зможе підробляти пасажирськими перевезеннями.

Захисник ОСОБА_7 підтримує позицію свого підзахисного. Вважає, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби здатен в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного. ОСОБА_6 має місце реєстрації та стійки соціальні зв`язки, не буде ухилятися від явки за викликом суду.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та його продовження, не зменшились та продовжують існувати.

В судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків визначених зокрема п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, існує ризик того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду та без перешкод можуть залишити своє місце проживання, чим будуть перешкоджати кримінальному провадженню. Свідками даної події є місцеві жителі та знайомі обвинувачених на яких вони можуть вчиняти тиск та незаконно впливати. Скоїли кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, що може свідчити про ймовірність скоєння останніми інших кримінальних правопорушень.

Крім того, існування ризику переховування від суду додатково підвищується у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану. Обвинувачені матимуть реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі Олександрійського району Кіровоградської області, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження свободи особи має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, який визнав, що саме особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу (справа «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року та справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року).

Зазначені вище обставини виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою та вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наведеним вище ризикам.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів того, що підстави та ризики, якими обґрунтовувалось обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перестали існувати. Крім того, обставини, на які посилаються обвинувачені та захисники вже були враховані судом та не спростовують зазначеного висновку суду.

За таких обставин, враховуючи, що строк тримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під вартою закінчується 18.02.2023 року та до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з об`єктивних причин, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

З тих же підстав суд вважає недоцільним змінювати зазначений запобіжний захід на інший, більш м`який, оскільки жоден із запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням від вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 197, 331, 369-372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на шістдесят днів, тобто з 14 лютого 2023 року до 14 квітня 2023 року включно.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на шістдесят днів, тобто з 14 лютого 2023 року до 14 квітня 2023 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1