Справа №: 398/298/23
провадження №: 1-кп/398/181/23
ВИРОК

Іменем України

"31" січня 2023 р. м.Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Олександрія кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 03.01.2023 року з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, неофіційно працюючого кочегаром, який має на своєму утримані двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185 та частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2022 року близько 09 години 30 хвилин, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебував неподалік від магазину «Маркетопт», розташованого за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, площа Соборна, будинок №21, де помітив на землі банківську картку АТ «Райффайзен Банк», номер рахунку № НОМЕР_1 , та у нього виник злочинний умисел направлений на привласнення вказаного чужого майна.

Впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені сторонніми особами та є таємними, перебуваючи неподалік від магазину «Маркетопт», за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, площа Соборна, будинок №21, діючи умисно, з корисливих мотивів, та усвідомлюючи, що банківська картка є офіційним документом і на ній можуть бути грошові кошти, підняв з землі банківську картку АТ «Райффайзен Банк», номер рахунку № НОМЕР_1 , яка в силу вимог ст.1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, належить ОСОБА_6 та поклав її до кишені, одягненої на ньому куртки, тим самим привласнив вищевказану банківську картку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , 30.12.2022, приблизно о 09:45 годині, утримуючи при собі банківську картку АТ «Райффайзен Банк», номер рахунку № НОМЕР_1 , яка обладнана технологією безконтактної оплати та належить потерпілій ОСОБА_6 , зайшов до приміщенні магазину «Varto 177» товариство з обмеженою відповідальністю «Вересень Плюс», що розташований за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, проспект Соборний, 11, де діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи вказану банківську картку, придбав товар, двічі розрахувавшись вказаною банківською карткою, перший раз на суму 158 гривень та другий раз на суму 166 гривень, а всього на суму 324 гривні, тим самим таємно викрав грошові кошти, які знаходились на розрахунковому рахунку вищевказаної банківської картки та належать потерпілій ОСОБА_6 .

Того ж дня ОСОБА_3 , перебуваючи поруч з магазином «Оптовичок», що розташований, за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, просп. Соборний, буд. 5, знищив вищевказану банківську картку АТ «Райффайзен Банк», номер рахунку № НОМЕР_1 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано, як привласнення та знищення офіційного документу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, та як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

31 січня 2023 року між прокурором Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_7 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України.

Зазначена угода була подана прокурором в підготовчому судовому засіданні, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд угоди проведений судом під час підготовчого судового засідання.

За умовами угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 та за ч.1 ст.357 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначених кримінальних правопорушеннях. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строк на 1 (один) рік, на підставі статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням статті 75 КК України та звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, строк якого буде визначено судом, а також покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав укладену з обвинуваченим ОСОБА_3 угоду щодо визнання винуватості у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, зазначивши, що угода відповідає вимогам КПК України та КК України і просить її затвердити.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом без будь-яких застережень, повністю усвідомлює характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосований у разі затвердження угоди, повністю погоджується з мірою покарання, пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання із застосуванням статті 75 КК України та звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилась, в поданій на адресу суду заяві підтвердила свою згоду на затвердження угоди про визнання винуватості. Наслідки укладення та затвердження угоди їй зрозумілі. Потерпілій шкоду відшкодовано, тому претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що укладена у цьому кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону, невідповідність угоди вимогам ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлена, зокрема:

- дії обвинуваченого кваліфіковано вірно: за ч. 4 ст. 185 КК України, - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, та за ч.1 ст.357 КК України, - як привласнення та знищення офіційного документу;

- умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні;

- міра покарання у виді позбавлення волі за ч. 4 ст.185 КК України, та обмеження волі за ч.1 ст. 357 КК України, узгоджена сторонами, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, особи винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, до яких відносяться щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК раніше не судимий, ним відшкодовано завдану шкоду, і потерпіла особа не має претензій матеріального та морального характеру, а тому є необхідною і достатньою для досягнення мети виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нового злочину та є справедливою.

Отже, підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає за можливе затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов не заявлявся, судові витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 січня 2023 року прокурором Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 з обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 03.01.2023 року.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді:

-за ч.1 ст.357 КК України 1 (один) рік обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 (один) рік, якщо він протягом випробувального строку не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: 3 (три) скріншоти про проведення грошової операції за карткою VisaGold НОМЕР_1 (Райффайзен Банк Аваль), історію по картковому рахунку за банківською карткою VisaGold НОМЕР_1 (Райффайзен Банк Аваль), диск DVD-R помаранчевого кольору на якому записані відеозаписи з камер спостереження, які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000009, залишити при матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1