Справа № 453/376/21
№ провадження 1-кп/453/19/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурорів ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захисника-адвоката ОСОБА_5 ;

потерпілого ОСОБА_6 ;

цивільного позивача ОСОБА_7

представника потерпілого

та цивільного позивача - адвоката ОСОБА_8 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 29 грудня 2020 року, в темну пору доби, приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автопоїздом марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним у Стрийському районі Львівській області по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, в населеному пункті Тухолька, Стрийського району Львівської області, без причин технічного характеру, порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), 2.10 ; Розділу 10 п.10.1; Розділу 12 п.12.1, вимоги дорожньої розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) дод. 2 Розділу 34 ,,Дорожня розмітка" Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований ним автопоїзд із забезпеченням безпечного інтервалу, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив керованість автопоїзда та в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де напівпричіп марки "SCHMITZ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , своєю лівою частиною зіткнувся з автомобілем марки "HYUNDAI SANTAFE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_7 , що рухався по правій смузі для здійснення руху, в напрямку до м. Чоп, після чого напівпричіп марки, перебуваючи на смузі зустрічного руху зіткнувся із ще одним зустрічним автомобілем марки "PEUGEOT 307", реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_6 , який рухався по правій смузі для здійснення руху в напрямку до м. Чоп. Після даного зіткнення ОСОБА_4 , будучи водієм автопоїзда марки «DAF» у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ" та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупиняючись на місці пригоди, продовжив свій рух в напрямку до м. Київ, де в м. Сколе був зупинений працівниками поліції. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автопоїзд марки «DAF» у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", автомобіль марки "HYUNDAI SANTAFE" та автомобіль марки "PEUGEOT 307", отримали технічні пошкодження, а потерпілому - водію автомобіля марки "PEUGEOT 307" Повідайчику ОСОБА_9 спричинено закриті переломи п`ятого, шостого і сьомого ребер, які згідно висновку судово-медичної експертизи є середньої тяжкості тілесним ушкодженням за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та дав пояснення про те, що дійсно він 29 грудня 2020 року, в темну пору доби, приблизно о 21 годині 30 хвилин, керуючи технічно-справним автопоїздом марки «DAF», у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", та рухаючись ним у Стрийському районі Львівській області по автодорозі Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, в населеному пункті Тухолька, Стрийського району Львівської області, без причин технічного характеру, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не вів керований автопоїзд із забезпеченням безпечного інтервалу, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого втратив керованість автопоїзда та в забороненому місці пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на смугу зустрічного руху, де напівпричіп своєю лівою частиною зіткнувся з автомобілем марки "HYUNDAI SANTAFE", що рухався по правій смузі для здійснення руху, в напрямку до м. Чоп, після чого напівпричіп марки, перебуваючи на смузі зустрічного руху зіткнувся із ще одним зустрічним автомобілем марки "PEUGEOT 307", який рухався по правій смузі для здійснення руху в напрямку до м. Чоп. Після даного зіткнення він, будучи водієм автопоїзда марки «DAF» у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ" та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не зупиняючись на місці пригоди, продовжив свій рух в напрямку до м. Київ, де в м. Сколе був зупинений працівниками поліції. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали технічні пошкодження а ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просить суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами.

Заявлені позови визнає частково, а саме на суму 15 тисяч гривень. Вказує також, що страхова компанія відшкодує всі заподіяні збитки.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , які мали місце 29 грудня 2020 року під час керування ним автомобілем, на автодорозі Київ-Чоп, у с. Тухолька, Стрийського району Львівської області, було пошкоджено його автомобіль та йому заподіяно тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв йому матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить такі задоволити у повному обсязі. При призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві. Просить призначити обвинуваченому штраф та позбавити права керування транспортними засобами.

Цивільний позивач ОСОБА_7 та його представник - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просять позовні вимоги задоволити у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, його вина стверджується наступними доказами.

Показами свідка ОСОБА_7 , даними під час судового розгляду, згідно яких він вказує, що 29 грудня 2020 року він на автомобілі "HYUNDAI SANTAFE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , їхав із м. Львів у м. Ужгород. Приблизно о 21 годині, проїзджаючи с. Тухолька, Стрийського району Львівської області, йому на зустріч їхав автопоїзд марки «DAF» з напівпричіпом, який втратив керованість та пересік суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, виїхав на його смугу руху, де напівпричіп своєю лівою частиною зіткнувся із його автомобілем, після чого напівпричіп, перебуваючи на смузі зустрічного руху зіткнувся із ще одним зустрічним автомобілем марки "PEUGEOT 307", який рухався по правій смузі для здійснення руху в напрямку до м. Чоп. Після даного зіткнення водій автопоїзда марки «DAF» у складі з напівпричепом, не зупиняючись на місці пригоди, продовжив свій рух в напрямку до м. Київ, де в м. Сколе був зупинений працівниками поліції. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автопоїзд марки «DAF» у складі з напівпричепом, його автомобіль марки "HYUNDAI SANTAFE" та автомобіль марки "PEUGEOT 307", отримали технічні пошкодження.

Оглянутими та дослідженими під час судового розгляду:

Протоколом огляду місця події від 29 грудня 2020 року, який проводився о 22 годині 30 хвилин слідчим СВ Сколівського ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 , із доданою до нього Схемою ДТП, з яких вбачається місце скоєння ДТП, розташування транспортних засобів.

Постановою слідчого ОСОБА_11 від 30 грудня 2020 року про визнання речовим доказом відеозапису з відеореєстратора автопоїзда «DAF» із протоколом огляду даного відео від 30 грудня 2020 року.

Постановою слідчого ОСОБА_11 від 30 грудня 2020 року про визнання речовим доказом автомобіля марки "HYUNDAI SANTAFE", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Висновком експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_12 №СЕ-19/114-21/466-ІТ від 03 лютого 2021 року, який проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_11 від 04 січня 2021 року, згідно якого вбачається, що на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля "HYUNDAI SANTAFE", реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій.

Постановою слідчого ОСОБА_11 від 30 грудня 2020 року про визнання речовим доказом автомобіля марки "PEUGEOT 307", реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Висновком експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_12 №СЕ-19/114-21/464-ІТ від 08 лютого 2021 року, який проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_11 від 04 січня 2021 року, згідно якого вбачається, що на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля "PEUGEOT 307", реєстраційний номер НОМЕР_4 , перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій.

Протоколом огляду автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 30 грудня 2020 року.

Постановою слідчого ОСОБА_11 від 30 грудня 2020 року про визнання речовим доказом автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Висновком експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_12 №СЕ-19/114-21/468-ІТ від 08 лютого 2021 року, який проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_11 від 04 січня 2021 року, згідно якого вбачається, що на момент огляду і експертного дослідження робоча гальмівна система та система рульового управління досліджуваного автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом марки "SCHMITZ", реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебувала в працездатному стані і забезпечувала виконання передбачених конструкцією функцій.

Висновком експерта Львівського НДІСЕ ОСОБА_12 №СЕ-19/114-21/1538-ІТ від 26 лютого 2021 року, який проведений на підставі постанови слідчого ОСОБА_11 від 21 січня 2021 року, згідно якого вбачається розташування транспортних засобів на місці ДТП, місце зіткнення та ін..

Висновком експерта Сколівського районного відділення КЗ Львівської обласної ради «Львівське обласне бюро СМЕ» ОСОБА_13 №157 від 15 січня 2021 року, який проведений на підставі постанови слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 30 грудня 2020 року, згідно якого встановлено тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 , 1989 року народження, які були спричинені внаслідок ДТП.

Висновком комісійної судово-медичної експертизи №8 від 17 березня 2021 року, проведеного на підставі постанови слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 26 січня 2021 року, згідно якоговстановлено тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_6 , 1989 року народження, які були спричинені внаслідок ДТП.

Протоколом проведення слідчим ОСОБА_11 слідчого експерименту від 19 березня 2021 року за участі ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 із доданою до нього фототаблицею, згідно якого відображено місце вчинення ДТП, місце розташування автомобіля.

Суд, відповідно до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, вважає дані докази належними та допустимими.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обтяжуючі вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставини, передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його каяття у скоєному, визнання вини.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений має на утриманні двоє дітей, його дружина є безробітна.

Суд враховує також і досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. При визначенні міри покарання ОСОБА_4 орган пробації просить врахувати дану інформацію та прийняти рішення на розсуд суду.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.1 ст. 286 КК України у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом.

Судом також розглянуто цивільні позови потерпілого ОСОБА_6 та цивільного позивача ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.5 ст. 128, ч.1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так потерпілий ОСОБА_6 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_14 про стягнення на його користь розмір втраченого доходу у сумі 240991 гривні 35 копійок та моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначив, що в наслідок ДТП, він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Внаслідок отриманих під час ДТП травм позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у Сколівській ЦРЛ у період з 30.12.2020 року до 05.01.2021 року, у Воловецькій ЦРЛ з 05.01.2021 року по 07.01.2021 року. На амбулаторному лікуванні у КНП Воловецька ЦРЛ з 07.01.2021 року по 02.04.2021 року. Внаслідок перебування позивача на лікуванні і забороною фізичних навантажень з 29.12.2020 року по 02.04.2021 року останній не мав можливості займатися підприємницькою діяльністю за межами України, де він офіційно отримував кошти, і не отримував доходи за вказаний період часу. Крім того позивачу нанесено моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних хвилюваннях та фізичному болю, а також порушенням звичного способу життя.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , щодо відшкодування матеріальної шкоди не визнали, посилаючись на вимоги викладені в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року, за якими не підлягають розгляду в кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення. Оскільки з пред`явленого обвинувачення прямо випливає заподіяння дійсної матеріальної шкоди потерпілому щодо ушкодження його автомобіля та його здоров`я, а саме понесених ним витрат на лікування, а неотриманий (втрачений дохід) потерпілого прямо не пов`язаний із висунутим ОСОБА_4 обвинуваченням за ч.1 ст. 286 КК України, в цій частині цивільний позов задоволенню не підлягає і не може бути розглянутий в межах даного кримінального процесу. При, цьому цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ДАФ» р/н НОМЕР_5 , була застрахована, то спричинену матеріальну шкоду майну та здоров`я потерпілого може бути відшкодовано саме страховою компанією. Щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 150 000 грн., то визначений потерпілим розмір моральної шкоди перевищує мінімальний середньомісячний заробіток в 23 рази та є не співмірним та явно несправедливим, виходячи з часу витраченого потерпілим на лікування в три місяці, та не враховує матеріальне становище обвинуваченого і його сім`ї, як єдиного працюючого у сім`ї, отримуючого середньо-місячний дохід в 20 разів нижче такої шкоди. За вказаних обставин просить визначити розмір моральної шкоди співмірний вчиненому нетяжкому, неумисному кримінальному правопорушенню в розмірі 15 000 грн. за 9 днів стаціонарного лікування, що проведені потерпілим в лікарні, і 85 днів амбулаторного лікування дома.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

А відтак, враховуючи вище наведені норми законодавства та встановлені обставини під час розгляду даного кримінального провадження суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року на яку посилається захисник обвинуваченого, та приходить до переконання про підставність в цій частині заявлених вимог виходячи зі змісту ст. 28 КПК України, де право пред`явлення цивільного позову у кримінальній справі належить особі, що зазнала від злочину збитків, а саме потерпілого ОСОБА_6 оскільки такому до розгляду справи в суді не відшкодовано матеріальну шкоду.

У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду за наявності вини. Вина ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки руху, які призвели до тілесних пошкоджень середньої тяжкості ОСОБА_6 , а отже і заподіяння моральної шкоди потерпілому доведена повністю, однак суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з підстав викладених нижче. У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Так, суд враховує, що потерпілий знаходився на тривалому лікуванні, переніс моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження здоров`я, фізичного болю, який він переніс у зв`язку із спричиненою травмою, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в меншій сумі, ніж заявлена в позові, на користь потерпілого, в решті позову відмовити.

Позовні вимоги щодо стягнення матеріальних та моральних збитків з ОСОБА_14 на користь ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості з приводу перебування ОСОБА_6 у трудових відносинах з ОСОБА_14 .

Також судом розглянуто цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_7 , який просить стягнути на його користь з ПАТ «Українська Пожежно-Страхова Компанія» майнову шкоду у розмірі 130 000 грн. Стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 51723 грн. 14 коп., та стягнути з ОСОБА_4 на його користь моральну шкоду у розмірі 35 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок вчинення злочину автомобіль «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_3 , зазнав механічних пошкоджень.

30 березня 2021 року ОСОБА_7 звернувся до Закарпатського НДЕКЦ з проханням провести судову авторизнавчу експертизу для встановлення розміру майнової шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Згідно висновку експерта №СЕ19/107-21/2934-АВ від 14 квітня 2021 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , складає 65745 грн. 05 коп. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «HYUNDAI SANTAFE», державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 115 978 грн. 09 коп. Загальний розмір заподіяної внаслідок ДТП шкоди складає 181723 грн.14 коп.

А також просить стягнути моральну шкоду в загальному розмірі 35 000 грн. яка полягає в душевних стражданнях і переживаннях, оскільки на момент ДТП в даному автомобілі знаходились члени його сім`ї, та істотного пошкодження належного йому на праві власності автомобіля, яким він постійно користувався у робочих і сімейно-побутових цілях, внаслідок чого погіршився ритм його життя.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_7 щодо відшкодування матеріальної шкоди визнали частково та зазначили що визначення розміру матеріальної шкоди позивачем, як суми вартості матеріального збитку та відновлюваного ремонту є помилковим та фактично подвійним відшкодуванням такої шкоди. В порушення вимог ст. 1192 ЦК України, за якими суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі, або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі - цивільний позивач визначає розмір такої майнової шкоди складанням вартості матеріального збитку в розмірі 65 745 грн. 05 коп. та вартості відновленого ремонту в розмірі 115 978 грн. 09 коп. Однак це два різних взаємно - виключаючих способи відшкодування шкоди і за вибором цивільного позивача може бути застосовано лише однин з них. Оскільки в незалежності від вибору цивільного позивача способи відшкодування майнової шкоди чи в якосі стягнення вартості матеріального збитку, чи в якості стягнення вартості відновлюваного ремонту, розмір такого відшкодування не перевищує страхової суми, то такий позов слід задоволити частково і стягнення призначити з страхової компанії в якій застраховано цивільно правову відповідальність водія автомобіля «ДАФ», р/н НОМЕР_5 .

Щодо стягнення моральної шкоди на користь цивільного позивача вважають, що вона не обгрунтована належними доказами і таку шкоду останньому заподіяно не було та в цій частині просить цивільний позов залишити без задоволення.

Представник цивільного відповідача ПАТ «Українська пожежно - страхова компанія» також надіслав до суду відзив в якому зазначив, що для отримання страхового відшкодування Позивач у порядку, встановленому ст. 35 Закону України № 1961-ІУ, із заявою про страхове відшкодуванняшкоди, до ПрАТ «УПСК» не звертався.Відповідно, Страховиком не приймалося рішення про здійснення чи відмову у здійсненні Позивачу страхового відшкодування.

Таким чином, Позивачем не дотримано законодавчо визначений порядок отримання страхового відшкодування, а тому відсутнє порушення його права з боку ПрАТ «УПСК» на отримання страхового відшкодування, а відповідно позов є передчасним та не підлягає задоволенню.

Визначений вказаним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст.124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Застосування положень цього Закону у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону - це відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування. Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення.

Так, згідно з пунктом 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.

Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. У цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.

Згідно статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова організація здійснює виплату в межах страхової суми.

У відповідності зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав. Моральна шкода полягає в т.ч. у фізичному болю та душевних стражданнях, які заподіяні фізичній особі у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини моральних страждань та інших обставин, що мають значення у справі. Так, суд враховує, що ОСОБА_7 переніс моральні страждання, які виразились в переживаннях з приводу пошкодження майна, та переживання за здоров`я дітей, які перебували в салоні автомобіля в якості пасажирів, під час зіткнення, що є підставою для відшкодування моральної шкоди. Виходячи з характеру правопорушення, з матеріального стану обвинуваченого, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд оцінює заподіяну моральну шкоду в сумі меншій, ніж заявлено у позові.

Вирішено питання судових витрат та речових доказів.

Керуючись ст. ст. 129, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу в сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/114-21/466-ІТ від 03 лютого 2021 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 копійок, за проведення експертизи №СЕ-19/114-21/464-ІТ від 08 лютого 2021 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 копійок, за проведення експертизи №СЕ-19/114-21/468-ІТ від 08 лютого 2021 року у розмірі 1634 (одну тисячу шістсот тридцять чотири) гривні 50 копійок, за проведення експертизи №СЕ-19/114-21/1538-ІТ від 26 лютого 2021 року у розмірі 2451 (дві тисячі чотириста п`ятдесят одну) гривню 75 копійок, всього стягнути 7355 (сім тисяч триста п"ятдес`т п`ять) гривень 25 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року на автопоїзд «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричіпом марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року на автомобіль марки «PEUGEOT 307», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Речові докази:

-відеозапис з відеореєстратора, який записано на DVD-R диск, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-автомобіль марки «HYUNDAI SANTAFE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 - залишити у користуванні ОСОБА_7 ;

-автомобіль марки «PEUGEOT 307», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходиться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_6 ;

-автопоїзд «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_15

-напівпричіп марки «SCHMITZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на арешт майданчику тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції №3 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області - повернути ОСОБА_16 .

Цивільний позов представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого в АДРЕСА_2 та проживаючого в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ) заподіяну матеріальну шкоду в сумі 240991 (двісті сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) гривню 35 копійок та 10000(десять тисяч) гривень заподіяної моральної шкоди, всього 250991(двісті п`ятдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) гривню 35 копійок.

У задоволенні решти позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого в АДРЕСА_2 та проживаючого в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (проживаючого в АДРЕСА_4 ) заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», (юридична адреса в м. Київ, вул. Кирилівська, 40, ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (проживаючого в АДРЕСА_4 ) заподіяну матеріальну шкоду в сумі 115978 (сто п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 09 копійок.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського районного суду ОСОБА_1

Львівської області