Справа № 490/9427/17
н/п 1-кп/490/81/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9427/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальому провадженні № 0004940, відомості про яке внесено 20.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про продовження строку тримання під вартою відносно :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою загальною освітою, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого, в останній раз: 28.01.2021 р. Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном 1 рік; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В :

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0004940, відомості про яке внесено 20.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строк якого спливає 30.06.2022 року, а завершити до вказаного часу судовий розгляд обвинувального акту у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 не виявляється можливим. Прокурор зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, так як ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, і похилого віку бабусю, яка потребує особливого догляду.
Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за вчинення яких передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до десяти років. Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.10.2021 р., обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004940.
Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.
При цьому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- можливість переховуватись від суду, так як ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжкого кримінальних правопорушень за вчинення яких передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тому, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що обвинувачений ухилятиметься від кримінальної відповідальності. Крім того, встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що призведе до спроб переховуватись від суду;
- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, а отже є ризик того, що він може чинити й інші кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК в період притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
З огляду на викладене та беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжкого, з урахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що, на думку суду, на теперішній час позбавляє можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Так, суд приходить до висновку, що з метою запобігання ризикам переховування від суду, вчиненням іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим і виправданим продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб.
Застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, обвинувачений офіційного заробітку не має, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з тим, що він офіційно не працюючий і тому вказаний захід не зможе ніяким чином запобігти ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків.
Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.
Крім того, зазначені захисником відомості жодними доказами в судовому засіданні підтверджені не були.
Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 25 серпня 2022 року, включно.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_6 про зміну обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на теперішній час є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 8, 9, 177,199, 194, 199, 376 КПК України,суд-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0004940, відомості про яке внесено 20.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 25 серпня 2022 року, включно.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1 .