Справа № 283/278/18
Провадження №1-в/283/51/2022
У Х В А Л А

02 вересня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області клопотання ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році»,-

встановив:

ОСОБА_3 вироком Малинського районного суду Житомирської області від 26.10.2018 року засуджена за ч. 2 ст. 304 та ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України вона була звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 06.08.2019 року звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням було скасоване і засуджена направлення на відбування вищевказаного покарання. На даний час вона відбуває покарання у Державній установі «Збаразька виправна колонія (№ 63)».

01.08.2022 року та 11.08.2022 року від ОСОБА_3 надійшли клопотання про застосування щодо неї Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

7 вересня 2017 року набрав чинності Закон України № 1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».

Згідно зі ст.11 Закону України «Про амністію у 2016 році» та ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», рішення про застосування чи незастосування амністії приймається судом щодо кожної особи індивідуально після ретельної перевірки матеріалів особової справи та відомостей про поведінку засудженого. Така особа викликається в судове засідання і може давати пояснення.

Питання щодо територіальної підсудності розгляду клопотань про застосування амністії до засуджених не врегульовано в Законі України № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року «Про застосування амністії в Україні», в ст. 85 КК України, якою закріплено норми про звільнення від покарання на підставі закону України про амністію або акта про помилування та в статтях 537, 539 КПК України, якими визначено процесуальний порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, до яких належать, зокрема, верховенство права, законність, доступ до правосуддя. З урахуванням вказаного, вважаю, що в заяві порушується питання про звільнення від покарання, тому за аналогією має вирішуватись відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 та п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10, 11, 13 цього Кодексу.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі № 223-75704-14 від 26.05.2014 р. роз`яснив, що під час виконання вироку питання застосування закону «Про амністію у 2014 році», враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК). В розумінні ст. 86 КК України, Закон України «Про амністію у 2016 році» містить аналогічні положення як і Закон № 1185-VII від 08.04.2014 року, рекомендації щодо якого надав ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Враховуючи сукупний аналіз вимог вищезазначених законів, суд приходить до висновку, що під час виконання вироку питання застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» має вирішуватись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого особа відбуває покарання, оскільки саме цей суд має можливість витребувати та перевірити матеріали особової справи засудженого, яка знаходиться саме в установі відбування покарання, перевірити відомості про поведінку засудженого, своєчасно повідомити засудженого про дату судового засіданні та, у разі необхідності, забезпечити явку засудженого до суду. Тобто лише суд за місцем відбування покарання засудженим може повно, об`єктивно та без зайвих зволікань розглянути клопотання про застосування амністії.

Вказані висновки суду не суперечать принципам, викладеним у ст. 7, 9 КПК України. Відтак, подані клопотання підлягають поверненню засудженій для звернення до належного суду, яким є місцевий суд, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватися вирок.

Керуючись статтями 85, 86 КК України, ч. 6 ст. 9, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України,-

ухвалив:

Заяви засудженої ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» повернути заявнику.

Роз`яснити засудженій право звернення до належного суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена відбуває покарання.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1