справа № 208/3236/22
№ провадження 1-кс/208/874/22
УХВАЛА
Іменем України

28 липня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000021, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді із погодженим з прокурором вказаним клопотанням, просив накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку 26.07.2022 за адресою мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 .
Посилався на те, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000021 від 01.07.2022 за ч.2 ст.190 КК України за фактом того, що група осіб, вступивши в попередню змову, налагодили схему щодо заволодіння грошовими коштами підприємців м. Кам`янського, шляхом обману, під приводом отримання псевдо волонтерської допомоги нібито від імені посадових осіб Кам`янської міської ради.

Отримано інформацію від Управління служби безпеки України в Дніпропетровській області щодо впровадження громадянами України, схеми отримання шахрайським шляхом від приватних підприємців міста Кам`янське грошових коштів, під виглядом благодійної допомоги на користь Збройних Сил України.

Так згідно інформації Управління служби безпеки України в Дніпропетровській області мешканець м. Дніпро гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 налагодили схему з отримання псевдо волонтерської допомоги на власну користь. Схема заключається в здійсненні телефонних дзвінків підприємцям міста від імені посадових осіб Кам`янської міської ради, з проханням перерахувати грошові кошти на власні банківські реквізити, нібито для придбання тепловізорів та іншої амуніції. Також з боку останніх, з використанням месенжерів, на телефони підприємців м. Кам`янського здійснюється розсилка фотографії підробленого листа за підписом міського голови міста Кам`янське ОСОБА_6 , з банківськими реквізитами, на які необхідно перевести кошти.

Зокрема на телефон директора ТОВ «ВП «Будальтернатива» () ОСОБА_7 , з м.т. НОМЕР_1 невстановлений чоловік, представившись заступником голови м. Кам`янське ОСОБА_8 , вимагав перерахувати грошові кошти у розмірі 78000 гривень на банківську картку НОМЕР_2 . У подальшому, на телефон ОСОБА_7 , на месенжер «VIber» з мобільного телефону НОМЕР_3 , надійшло повідомлення з вказаними розрахунковими рахунками НОМЕР_4 , МФО 322001, ІПН: НОМЕР_5 (належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_9 вказала, що директору ТОВ «БІ ТРЕЙД» () ОСОБА_10 24.06.2022 зателефонував нібито заступник міського голови м. Кам`янське ОСОБА_11 з к.т. НОМЕР_1 та попросив надати матеріальну допомогу для збройних сил України, оскільки нібито не вистачає коштів на придбання бронежилетів. Також йому на месенджер у Вайбер з номеру НОМЕР_3 надіслали лист нібито від міського голови м. Кам`янське ОСОБА_6 №013/22-009-а від 24.06.2022 в якому вказані реквізити куди пересилати кошти НОМЕР_6 у АТ «А-БАНК» МФО307770 код отримувача ( ОСОБА_12 ). Цей лист директор ОСОБА_10 надіслав свідку та попросив дізнатись в адміністрації міського голови, чи дійсно потребується допомога. При цьому ОСОБА_10 повідомив особі, яка йому телефонувала, що перетелефонує та надасть відповідь 27.06.2022. Вже, 27.06.2022 з того ж номеру директору ОСОБА_10 надіслали новий лист, з тим же номером нібито від міського голови м. Кам`янське ОСОБА_6 №013/22-009-а від 24.006.2022 в якому вказані реквізити куди пересилати кошти НОМЕР_7 у АТ «Універсал Банк», МФО 322001, код отримувача ( ОСОБА_5 ). Оскільки свідок ще не отримала відповідь від адміністрації міського голови, то не пересилали ніяких коштів

Враховуючи вищевикладене, гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ОСОБА_12 можуть бути причетні до вчинення даного кримінального правопорушення.

Оперативним шляхом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

26.07.2022 за адресою мешкання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 було проведено санкціонований обшук, під час якого вилучено наступні речі:

1) мобільний телефон чорного кольору імей1: НОМЕР_8 , імей2: НОМЕР_9 ;

2) мобільний телефон білого кольору з пошкодженим екраном імей1: НОМЕР_10 , імей2: НОМЕР_11 ;

3) банківська картка НОМЕР_12 «ПриватБанк»;

4) банківська картка НОМЕР_13 «ПриватБанк»;

5)банківська картка НОМЕР_14 «ПриватБанк».

На думку слідчого, вилучені речі мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також з метою збереження речового доказу, який на собі містить сліди вчинення кримінального правопорушення. Необхідність арешту майна зумовлюється тим, що незастосування цього заходу спричинить можливість його відчуження, а також втрату речових доказів, які мають суттєве значення для кримінального провадження.
У судове засіданні слідчий не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. На задоволенні клопотання наполягав.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст. 170 КПК України).
При цьому, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, а саме витяг з ЄРДР за № 0000021, від 07.07.2022 року, протокол обшуку, постанова про визнання речовим доказом, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Зокрема, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
А тому, враховуючи вимоги ст.. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, що підставою клопотання є необхідність проведення ряду процесуальних дій в межах кримінального провадження, та з метою збереження речового доказу, унеможливлення його пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майне є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження, в тому числі проведення експертизи, що передбачає тимчасове позбавлення власника майна права на його користування, розпорядження та відчуження.
Керуючись п. 7 ч. 2 ст. 131, ст.ст. 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт (шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження) на насту Накласти арешт (шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження) на наступні речі:

1) мобільний телефон чорного кольору імей1: НОМЕР_8 , імей2: НОМЕР_9 ;

2) мобільний телефон білого кольору з пошкодженим екраном імей1: НОМЕР_10 , імей2: НОМЕР_11 ;

3) банківська картка НОМЕР_12 «ПриватБанк»;

4) банківська картка НОМЕР_13 «ПриватБанк»;

5)банківська картка НОМЕР_14 «ПриватБанк», вилучені під час обшуку 26.07.2022 за адресою мешкання ОСОБА_4 АДРЕСА_1 .

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1