Провадження № 11-кп/824/3200/2022 Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

30 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 07 жовтня 2022 року включно.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував конкретні обставини інкримінованого обвинуваченому дій, ступінь їх тяжкості, існування на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, зазначені у ст. 178 КПК України. Зокрема судом зазначено, що наявність обвинувачення у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дає підстави вважати, що ризики можливого переховування обвинуваченого від суду та можливого незаконного впливу на потерпілих і свідків на даний час є наявними та триваючими.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , визначивши йому запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Також захисник вказує, що ризик щодо незаконного впливу на потерпілих ті свідків значно зменшився зважаючи на те, що судом вже призначено кримінальне провадження до розгляду та визначено обсяг доказів, які підлягають дослідженню та встановлено порядок їх дослідження. Щодо ризику перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, можливості продовження ним кримінального правопорушення, то захисник зазначає, що прокурором не зазначено жодного обґрунтованого доводу щодо існування цих ризиків. Також захисник вказує, що строк попереднього ув`язнення обвинуваченого наразі складає більше двох років, з яких 15 місяців справа перебуває в суді. Крім того, захисник вказує, що суд не з`ясував можливість застосування до ОСОБА_7 будь-яких альтернативних запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Захисник також вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які фактичні дані, які б вказували на те, що ОСОБА_7 буде продовжувати на волі вчиняти злочини. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_7 на утриманні хворі батьки та дві доньки, а крім того він сам має проблеми зі здоров`ям.
Крім того, захисник просить у разі неможливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту встановити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 грн.
Заслухавши думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, та правильно встановив, що продовжують існувати обґрунтовані ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.
Рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що не доведено ризиків переховування обвинуваченого від суду та щодо незаконного впливу на потерпілих ті свідків, є необґрунтованими, оскільки питання щодо продовження строків тримання під вартою розглядалось судом в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, та з матеріалів провадження вбачається, що при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції врахував існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, запобіганню яким може сприяти лише тримання обвинуваченого під вартою.
Доводи апелянта про те, що обвинувачений має на утриманні хворих батьків та дітей, не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, як і тривалість перебування обвинуваченого під вартою. Судом правильно встановлено, що раніше обрані щодо обвинуваченого запобіжні заходи з урахуванням їх тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу.
Посилання захисника в апеляційній скарзі щодо стану здоров`я обвинуваченого також не можуть свідчити про зменшення встановлених судом ризиків чи можливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що судом не досліджувалось чи може бути до обвинуваченого застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів є необґрунтованими, оскільки суд дослідив доводи сторони захисту про зміну забіжного заходу ОСОБА_7 на більш м`який та знайшов їх необґрунтованими, так як не доведено, що більш м`які запобіжні заходи будуть гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що прокурором не зазначено жодного обґрунтованого доводу щодо існування ризику перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, можливості продовження ним кримінального правопорушення, не можуть бути взяті до уваги колегії суддів, оскільки вказані ризики у суді встановлені не були.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також вважає, що у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам захисника, відповідним і достатнім є визначений обвинуваченим розмір застави у 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі зможе гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, врахував обставини кримінального провадження, існуючі ризики, і правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч.5 ст. 182 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід, у тому числі домашній арешт, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя