Провадження № 1-кп/537/96/2022
Справа № 537/435/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0000019, внесене до ЄРДР 14.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11 листопада 2011 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підстав ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Знятий з обліку 05.05.2014 року;

- 11 вересня 2012 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до штрафу в сумі 2550 грн.;

- 16 вересня 2013 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до 150 годин громадських робіт. Знятий з обліку 30.05.2015 року по відбуттю громадських робіт;

- 28 квітня 2015 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.4 ст.296 КК України до 4 років позбавлення волі. На підстав ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. 04.06.2015 року поставлений на облік в Крюківській КВІ м. Кременчука Полтавської області;

- 12 червня 2015 року Крюкіівським районним судом м. Кременчука за ч.2 ст.125 КК України до 2 місяців арешту 22.09.2015 року звільнений по відбуттю строку покарання,

- 13.05.2016 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України засуджений до остаточного покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі. 06.09.2019 року звільнився з Полтавської виправної колонії № 64 по відбуттю строку покарання;

- 04.06.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 13.01.2022 близько 21:00 години ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , в ході спілкування з ОСОБА_4 попрохав у останньої належний їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 . Потерпіла ОСОБА_4 відповіла відмовою, після чого у ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення даного мобільного телефону із застосування насильства яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , умисно,з корисливих мотивів та мети, діючи повторно, відкрито, наніс потерпілій ОСОБА_4 удар правою рукою в потиличну зону голови, після цього ногою по обличчю в районі лівого ока, в результаті чого потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження згідно висновку експерта № 41 від 14.01.2022 у вигляді: синця на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом на підочну та виличну ділянки зліва з садном на його тлі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 відкрито у потерпілої ОСОБА_4 забрав належний їй мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1200 гривень. В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму в розмірі 1200 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав частково і пояснив суду, що вину визнає частково в тому , що підняв руку на потерпілу та вдарив останню, не визнає в тому, що вказаний телефон, який йому сама віддала потерпіла не продавав, а обміняв. Погодився надати показання по суті після допиту потерпілої та свідка. По суті показав, що потерпілу та свідка знає тривалий час і перебуває в нормальних відносинах. 13.01.2022 року він разом з потерпілою та ОСОБА_7 спочатку перебували у нього вдома де вживали спиртні напої. В цей день до цього він вжив близько 1 л горілки та самогону. Потім у нього були 200 грн. і він запропонував потерпілій та ОСОБА_8 посидіти в кафе «Завітай», де вони втрьох продовжили вживати горілку та вжили близько 1 л порівну. При відпочинку потерпіла казала, що вона має бажання закласти свій мобільний телефон в ломбард і коли в 21 годині кафе закрилось він сказав потерпілій , щоб вона дала йому свій телефон, який вони закладуть та на ці кошти продовжать вживати алкоголь, однак потерпіла відмовилась, на що він розізлився, так як хотів продовжити пити. Після цієї сварки потерпіла пішла додому, а він побіг за нею і вдарив її правою рукою один раз по голові, від чого та впала на землю разом з ним. Після того, як встали, він, як пам`ятає, вдарив останню ладонею в область обличчя зліва, можливо намагався наносити удар ногою в обличчя потерпілої але промахнувся і вдарив потерпілу в область хребта. При цьому побачив, що у потерпілої з карману випав її мобільний телефон, який він підібрав та взяв собі. Потім не пам`ятає, можливо віддавав телефон Троцьку і разом з останнім пішли до їх знайомого ОСОБА_9 , у якого обміняли телефон на наркотики, які з ОСОБА_7 вжили у нього вдома.

В судових дебатах вказав, що вину визнає повністю, щиро розкаюється в скоєному, та прохає його суворо не карати, врахувати , що потерпіла ніяких претензій до нього не має.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що обвинуваченого знає близько 10 років і перебувала з останнім в дружніх стосунках. 13.01.2022 року близько 21 години вона разом з обвинуваченим та ОСОБА_7 перебувала в кафе, де вживали алкогольні напої, вжили близько 1 л горілки порівну на трьох. Після повідомлення про закриття кафе вона сказала, що збирається додому і вони всі вийшли на вулицю. При цьому, коли вона пішла , її наздогнав обвинувачений та сказав віддати йому належний їй мобільний телефон, на що вона відмовилась та відійшла він обвинуваченого на кілька метрів. Після цього обвинувачений наніс їй удар в потилицю один раз рукою, можливо кулаком, так як вона не бачила, після чого вона впала. Потім обвинувачений, коли вона лежала на землі, наніс їй один удар ногою в ліву сторону обличчя з вимогою віддати мобільний телефон. Сказати точно, як обвинувачений забрав її мобільний телефон чи вихватив з рук чи підібрав з землі, коли телефон випав з її руки, а в неї залишився в руці чохол, не пам`ятає. При цьому до них підбіг ОСОБА_7 і відтягнув обвинуваченого, кажучи тому, що він робить і потім вони обоє пішли з місця в їй знайома викликали швидку допомогу, а лікарі в подальшому викликали поліцію. На питання відповіла, що даний мобільний телефон вона не закладала в ломбард, попередні закладала, при сварці вона казала обвинуваченому , що не буде закладати телефон. При розпитті спиртних напоїв в кафе вона казала, що може закладе свій телефон, але не для розпиття алкоголю, а на проїзд додому, а обвинувачений бажав закласти її телефон для купівля алкоголю. Коли вона падала мобільний телефон був у неї в руках , який вона дістала з кармана подивитись час. Сказати точно, чи вирвав обвинувачений телефон з її рук, чи взяв, коли той випав з чохла при її падінні, вона не може. Обвинуваченому вона казала, що телефон не віддасть і в разі забирання напише заяву в поліцію. На даний час телефон їй не повернуто і прохає суд його повернути. Наполягає на своїх показаннях, будь яких претензій до обвинуваченого не має, прохає обвинуваченого суворо не карати .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого та потерпілу знає тривалий час і перебуває в нормальних відносинах. Він разом з обвинуваченим та потерпілою 13.01.2022 року вживали алкогольні напої в кафе близько 21 години і після закриття кафе вийшли на вулицю. При цьому між обвинуваченим та потерпілою виникла суперечка з приводу мобільного телефону , суті сказати не може. Потерпіла після кафе пішла додому, а обвинувачений в цей час побіг за нею а він за обвинуваченим і він почув крики. Підбігши до них побачив, що обвинувачений наніс потерпілій кілька ударів руками, куди саме сказати не може, після чого потерпіла впала, а він відтягнув обвинуваченого від неї. До сварки в кафе у обвинуваченого він не бачив мобільного телефону, а у потерпілої бачив. Після сварки він бачив у обвинуваченого сенсорний мобільний телефон, марки «Самсунг», який він до цього бачив у потерпілої в кафе. Після цього він з обвинуваченим пішли до їх знайомого ОСОБА_9 в будинок АДРЕСА_4 , де він чекав обвинуваченого між 1-м та 2-м поверхами, а обвинувачений у останнього обміняв мобільний телефон. На питання відповів, що як обвинувачений забрав телефон у потерпілої він не бачив, після обвинувачений йому казав, що він віддав ОСОБА_9 телефон, як віддав не казав. Після чого він провів обвинуваченого додому.

Крім визнання обвинуваченим вини частково у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами :

- рапортами чергової частини ВП № 1 від 13.01.2022 року про отримання заяви про вчинення злочину відносно ОСОБА_4 ;

- протоколом про прийняття заяви від 13.01.2022 року з фото таблицею, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 повідомила про вчинений відносно неї злочин ;

- оглядом місця події за протоколом від 13.01.2022 року, згідно якого проведено огляд місця події ;

- заявою про долучення документів на мобільний телефон від 14.01.2022 року з додатками;

- впізнанням особа за фотознімками за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як особу , яка вчинила відносно неї злочин;

- впізнанням особа за фотознімками за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 впізнала свідка ОСОБА_10 , як особу, яка бачила обставини вчинення обвинуваченим відносно неї злочину;

- висновком експерта № 41 від 14.01.2022 року, згідно якого у потерпілої виявлені тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній та нижній повіці лівого ока з переходом на підочну та виличну ділянки зліва з садном на його тлі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Виявлені тілесні ушкодження утворилися не більше доби до моменту обстеження, про що свідчить колір синця та ступінь загоєння рани. Виявлені тілесні ушкодження не характерні для їх утворення внаслідок падіння на площині, як з наданням тілу прискоренням, так і без такого, з подальшим ударом об тверджу поверхню. ОСОБА_4 в момент спричинення їй тілесних ушкоджень могла знаходитись як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них, при цьому ділянка лівої половини обличчя була доступна для нанесення удару. Тілесні ушкодження які можна було б розцінити як захист руками від ударів при експертизі ОСОБА_4 не виявлено.

- висновком експерта № 123/22 від 14.01.22 року, згідно якої мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1200 гривень;

- слідчим експериментом з відео фіксацією за участю потерпілої ОСОБА_4 за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого потерпіла показала про обставини вчиненого відносно неї злочину обвинуваченим ;

- висновком експерта № 99 від 27.01.2022 року, згідно якого покази потерпілої ОСОБА_4 дані нею під час проведення слідчого експерименту не протирічасть судово-медичним даним по механізму, локалізації нанесених їй тілесних ушкоджень, а саме удару пальцями зібраними в кулак в потиличну частину голови та удар ногою при сидячому положенні в ліву частину обличчя;

- слідчим експериментом з відео фіксацією за участю свідка ОСОБА_10 за протоколом від 14.01.2022 року , згідно якого свідок показав про обставини вчиненого відносно потерпілої злочину обвинуваченим ;

- слідчим експериментом з відео фіксацією за участю підозрюваного ОСОБА_5 за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого обвинувачений показав про обставини вчиненого ним відносно потерпілої злочину;

- оглядом речового доказу за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону потерпілої з фото таблицею ;

- речовим доказом - мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 14.01.2022 року ;

- впізнанням особа за фотознімками за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 13.01.2022 року продала йому мобільний телефон марки «Samsung» ;

- впізнанням особа за фотознімками за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 , як особу , яка 13.01.2022 року приходила разом з ОСОБА_5 , який продав йому мобільний телефон марки «Samsung» ;

- впізнанням особа за фотознімками за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка 13.01.2022 року нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 та забрала її мобільний телефон марки «Samsung» .

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_4 остання вказала на обставини вчинення обвинуваченим відносно неї злочину, її показання стосовно нанесення їй обвинуваченим тілесних ушкоджень є категоричними, наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину. При цьому, потерпіла при дачі показань попереджалася про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, показання давала добровільно і у суду відсутні будь - які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що обставини вчинення злочину потерпіла вказує послідовно, логічно, її показання стосовно обставин та механізму нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим повністю співпадають з даними слідчого експерименту за участю потерпілої за протоколом від 14.01.2022 року; даними слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 за протоколом від 14.01.2022 року; висновком експерта № 41 від 14.01.2022 року, згідно якого виявлені у потерпілої тілесні ушкодження утворилися від однократної ударної дії тупого предмету, яким могла бути стопа людини у взутті ; висновком експерта № 99 від 27.01.2022 року, згідно якого покази потерпілої ОСОБА_4 дані нею під час проведення слідчого експерименту не протирічасть судово-медичним даним по механізму, локалізації нанесених їй тілесних ушкоджень, а саме удару пальцями зібраними в кулак в потиличну частину голови та удар ногою при сидячому положенні в ліву частину обличчя; слідчим експериментом від за участю свідка ОСОБА_10 за протоколом від 14.01.2022 року , згідно якого свідок показав про обставини вчиненого обвинуваченим відносно потерпілої злочину ; слідчим експериментом від за участю підозрюваного ОСОБА_5 за протоколом від 14.01.2022 року , згідно якого обвинувачений показав про обставини вчиненого ним відносно потерпілої злочину; висновком експерта № 123/22 від 14.01.22 року, згідно якої мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 1200 гривень та іншими доказами.

Враховуючи викладене, в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати показання потерпілої ОСОБА_4 правдивими та достовірними і відсутності причини вважати її показання надуманими чи необґрунтованими.

Також, при допиті потерпілої, свідка, обвинувачений не задавав останнім будь яких питань стосовно їх показань про обставини конфлікту між ним та потерпілою, не спростовував сам факт нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій, але при цьому вказуючи, що наносив умисні удари потерпілій, а саме наніс один удар основою ладоні в ліву частину обличчя потерпілій та намаганням удару ногою, який прийшовся по хребту потерпілій, що суд розцінює, як не бажання спростовувати їх у передбаченому процесуальним законом порядку.

Суд враховує, що перед допитом свідка суд попереджав останнього про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань за ст.ст.384, 385 КК України , приводив свідка до присяги.

Свідок показання в судовому засіданні давав добровільно без будь якого примусу, після допиту свідка будь яких зауважень, заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

Суд бере до уваги, що свідок перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченим та потерпілою, але при цьому у суду відсутні підстави вважати його показання недостовірними , або даними ними під примусом чи іншим впливом .

Суд критично оцінює показання обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту за його участю за протоколом від 14.01.2022 року, згідно якого обвинувачений показав про обставини вчиненого ним відносно потерпілої злочину, а саме, що він наніс удар ладонею в ліву частину обличчя потерпілої, коли остання стояла лівим боком до нього та намаганням нанести удар ногою по тілу потерпілій, який прийшовся по хребту останній, що прямо протирічить висновкам експертів № 41 від 14.01.2022 року та № 99 від 27.01.2022 року, слідчим експериментам за участю потерпілої та свідка та їх показанням в судовому засіданні.

При цьому, суд бере до уваги, що обставини відкритого заволодіння мобільним телефоном потерпілої, а саме відібрання з рук потерпілої чи при випаданні телефону з чохла в руці потерпілої при падінні останньої, не мають суттєвого значення як і обставини, яким чином обвинувачений розпорядився викраденим мобільним телефоном потерпілої, а саме продав, обміняв на гроші чи наркотичні речовини, заклав з подальшим викупом, тощо.

Також, суд враховує, що обвинувачений при слідчому експерименті вказував на вчинення ним злочину відносно потерпілої біля будинку АДРЕСА_5 , при цьому за показаннями потерпілої та свідка, проведеними слідчими експериментами з ними, останні вказали місце вчинення злочину , а саме біля будинку АДРЕСА_3 , при тому, що обвинувачений при дачі показань не вказував конкретного місця вчинення злочину. Враховуючи невідповідності показань обвинуваченого встановленим обставинам справи, а саме нібито нанесення ним одного удару потерпілій ладонею в ліву частину обличчя а не в потилицю, заперечення нанесення удару ногою в обличчя потерпілій, випадання мобільного телефону потерпілої з її карману а не з її рук, обставин падіння обвинуваченого на землю разом з потерпілою, що спростовано судовим розглядом,тощо, суд прийшов до висновку що злочин було вчинено біля будинку АДРЕСА_3 .

Таким чином, надаючи оцінку показанням обвинуваченого, суд вбачає, що обвинувачений умисно наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар правою рукою в потиличну зону голови після чого наніс удар ногою в ліву частину обличчя, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я та відкрито викрав мобільний телефон потерпілої, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України правильна, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вчиненому повторно.

Призначаючи покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 офіційно не працює, згідно вимоги ДІТ МВС України раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, на обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному та Кременчуцькому обласному наркологічному диспансерах не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, вину визнав частково , щиро кається в скоєному. Суд звертає увагу , що визнаючи під час судових дебатів вину у вчиненому злочині в повному обсязі, обвинувачений фактично вину визнав частково.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття. При цьому, суд не може визнати обставиною, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину, так як обвинувачений, частково визнаючи вину у вчиненні злочину надав суду показання щодо обставин нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій та буцімто добровільного надання останній йому належного їй мобільного телефону, які спростовані дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України , судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд бере до уваги, що обвинувачений засуджений 04.06.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, однак належним висновків не зробив та на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив новий умисний корисливий тяжкий злочин проти власності, що істотно підвищує його соціальну небезпечність.

Враховуючи вищенаведене, особу обвинуваченого, вчинений ним злочини, його тяжкість, наявність обставини, якя пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, кількість епізодів злочинної діяльності, відсутність заподіяної шкоди, думку прокурора стосовно призначеного покарання та порядок його виконання, думку потерпілої, обвинуваченого, захисника, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення останнього і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Долю речових доказів визначити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , ст.ст. 65, 66, 67, 72 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.06.2021 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу продовжити раніше обраний - тримання під вартою. Строк відбування покарання рахувати з 07.06.2022 року.

Зарахувати в строк відбутого покарання строк перебування під вартою за період з 14.01.2022 року по 06.06.2022 року включно з розрахунку один день перебування під вартою відповідає одному дню позбавлення волі.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy Ace-4 SM-G357FZ», сірого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 14.01.2022 року - передати власнику ОСОБА_4 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Суддя: ОСОБА_1