ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/808/22 Справа № 188/448/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді ціолодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Великомихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому судом не в повній мірі враховано встановлені відомості про підозрюваного, а також встановлені і доведені стороною обвинувачення ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, у виді переховування від органів слідства та суду з огляду на тяжкість вчиненого злочину та передбачену відповідальність, можливість незаконно впливати на свідків, які не допитані судом, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період воєнного часу, будучи військовослужбовцем, на території м. Лисичанська Луганської області, де проходять активні бойові дії, та гарантії того, що він не вчинить новий злочин, відсутні.

Вважає, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 саме у виді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу, оскільки злочин вчинено в період воєнного часу, при цьому такий запобіжний захід спрямований на посилення контролю та виконання ним процесуальних обов`язків, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є невиправданим, не забезпечить його належної процесуальної поведінки та не може запобігти встановленим ризикам.

Крім того вказує, що слідчий суддя при призначенні обов`язків ОСОБА_8 не застосував заборону спілкування зі свідками та обов`язок здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон та в`їзд в Україну. Крім того судом не враховано неможливість виконання домашнього арешту за місцем реєстрації, пов`язану з необхідністю виконання службових обов`язків за місцем проходження військової служби.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Обгрунтовуючи свою позицію вказує, що прокурор у судовому засіданні не довів наявність заявлених ризиків.

Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_8 понад 8 років служить в лавах ЗСУ, та з початку російської агресії перебував в зоні активних бойових дій. 25.05.2022 року він разом з сержантом ОСОБА_10 зупинив двох осіб, які фіксували місце розташування підрозділів ЗСУ, та під час прослідування до місця проживання одного з них, ОСОБА_11 , останній почав тікати від них, ОСОБА_8 з метою затримати ОСОБА_11 , виконуючи інструкцію, спочатку здійснив постріл у повітря, а вже потім у бік останнього, при цьому намірів вбивати у нього не було. Він розумів, що ОСОБА_11 може передати координати розташування підрозділу ЗСУ супротивнику для подальшого нанесення вогневого ураження, та свої дії спрямував на затримання зазначеної особи.

Також вказує, що взяття ОСОБА_8 під варту може негативно вплинути на на інших військовослужбовців ЗСУ, які тривалий час знають останнього та вірять у цінність свого життя та своїх дій, спрямованих на захист держави.

Крім того вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та наразі виконує всі покладені на нього процесуальні обов`язки, при цьому має намір довести правомірність своїх дій.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ ВП Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_12 про обрання до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволено частково, застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та покладено на нього обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою. Строк дії ухвали встановлено до 27 липня 2022 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховує тяжкість вчиненого злочину та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, також те, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів слідства та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інший злочин, та перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб, при цьому враховуючи особу підозрюваного та конкретні обставини кримінального правопорушення, прийшов до висновку, що заявленим ризикам можливо запобігти і в інший спосіб, шляхом обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Колегія судів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона підтверджується клопотанням слідчого та доданими матеріалами в обсязі, достатньому для вирішення на даному етапі кримінального провадження питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, і це не оспорюється в апеляційній скарзі.
Також є в цілому правильними висновки слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ризиків з числа передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України у виді переховування від органу досудового розслідування та/або суду, можливості здійснення впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню у інший спосіб, оскільки їх існування може випливати із тяжкості інкримінованого злочину та передбаченого покарання, а також із самого факту кримінального переслідування особи.
Також колегія суддів вважає правильними висновки слідчого судді про відсутність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_8 саме найбільш суворого запобіжного заходу і можливість усунення встановлених щодо нього ризиків шляхом застосування менш обтяжливого запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_8 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується за місцем проживання, на протязі тривалого часу є військовослужбовцем Збройних Сил України, є учасником бойових дій, має низку відзнак за зразкову службу, будь-які відомості, що характеризують його негативно за період часу до вчинення інкримінованого діяння, відсутні. Цей підозрюваний не заперечує факту застосування зброї по відношенню до ОСОБА_11 , що призвело до смерті останнього, та надає детальні пояснення щодо причин своїх дій, вважаючи їх такими, що вчинені в інтересах служби, і ці його доводи підлягають перевірці і оцінці у межах досудового розслідування.
При цьому вагомих доводів щодо неможливості застосування до ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, прокурором не наведено ані у клопотанні, ані в апеляційній скарзі та у суді апеляційної інстанції.
Так, твердження прокурора про виключну вагомість встановлених щодо ОСОБА_8 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання його під вартою колегія суддів вважає непереконливими.
Доводи апелянта щодо недостатнього врахування тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що слідчим суддею в достатній мірі було прийнято до уваги як тяжкість вчиненого злочину так і тяжкість покарання, яке загрожує особі, та він дійшов грунтовного висновку про те, що вказані обставини самі по собі не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_8 .
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_8 вчинив злочин в період воєнного часу, а отже саме запропонований ним підхід до застосування запобіжного заходу може породити позитивні прецеденти для належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, що, поміж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки апеляційні доводи у цій частині не обгрунтовують наявності у даному конкретному випадку підстав для застосування до ОСОБА_8 саме найбільш суворого запобіжного заходу, що випливають з положень ст. ст. 178, 183 КПК України.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що доводи прокурора не містять посилання на нові обставини, які не були враховані слідчим суддею, та в цілому зводяться до переоцінки тих відомостей, що були проаналізовані в оскаржуваній ухвалі, при цьому обгрунтування неможливості усунення встановлених щодо підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України зводиться до загальних міркувань про незгоду з висновками слідчого судді у цій частині.
Що стосується посилання прокурора на те, що на підозрюваного не було покладено обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками та здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право виїзду з України та в`їзду в Україну, то необхідність застосування таких обмежень нівелюється з одного боку обмеженнями, встановленими для перетинання кордону України військовозобов`язаними особами у період воєнного стану, а з іншого боку тим, що свідки у справі перебувають у зоні активних бойових дій, географічно віддаленій від населеного пункту, визначеного як місце перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом.
Доводи прокурора про неврахування слідчим суддею неможливості виконання військовослужбовцем домашнього арешту за місцем реєстрації внаслідок обов`язку виконання службових обов`язків із захисту Батьківщини за місцем фактичного знаходження у військовій частині в іншій місцевості колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на законі. Також приймається до уваги, що у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор вказував про те, що інкримінованій ОСОБА_8 злочин має загальнокримінальний характер, та наполягав на застосуванні до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах слідчого ізолятору у м. Дніпро.
Крім того суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_8 на час апеляційного розгляду фактично перебуває під домашнім арештом понад 10 днів, при цьому відомості про те, що ним за цей час були вчинені будь-які дії на перешкоджання досудовому розслідуванню, або про те, що застосований запобіжний захід виявився у будь-який спосіб недостатньо дієвим, відсутні. Сторона обвинувачення на такі обставини не посилалася та їх існування не обгрунтовувала.
У зв`язку із вищенаведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4