Провадження №1-кп/127/995/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивував тим, що останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, усвідомлюючи тяжкість покарання, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, зауважив, що у кримінальному провадженні не допитані потерпілий та свідки, а тому обвинувачений зможе незаконно впливати на них. Також зазначив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , посилаючись на позицію свого підзахисного, вважає за недоцільне продовжувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід, а тому вважає за доцільне або скасувати раніше обраний запобіжний захід, або ж змінити його на менш м`який, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні й підтримав своє письмове клопотання, яке ним було направлене на адресу суду. Зокрема, у зазначеному клопотанні ОСОБА_5 зауважив, що потерпілий значно сильніший за нього (обвинуваченого) і він не міг спричинити потерпілому значної шкоди. Вважає, що його обвинувачення ґрунтується на припущеннях, що не узгоджується з презумпцією невинуватості, яка гарантована Конституцією України. У клопотанні ОСОБА_5 також зауважив, що прокурор не навів ризиків, передбачених кримінально-процесуальним законом. У зазначеному клопотанні ОСОБА_5 посилався на те, що його тримання під вартою не узгоджується з конвенційними гарантіями. Окрім цього, зауважив, що наразі триває війна, що на його переконання, свідчить, що на вулиці значно більше ризиків, ніж може створити він (обвинувачений). Саме тому обвинувачений зазначає, що прокурор не довів, що у нього наявні будь-які стосунки зі свідками у кримінальному провадженні, тому він не може впливати на них. Саме тому вважає, що застосований до нього запобіжний захід слід змінити на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 зауважив, що ризики, на які посилається прокурор, останнім не доведені, однак звернув увагу суду на те, що судове слідство у кримінальному провадженні не розпочате, але сторона обвинувачення не довела ризики, на які вона посилається у своєму клопотанні. Зокрема, не доведена та обставина, що обвинувачений може чинити тиск на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також на те, що він може вчинити нові злочини. Зауважив, що у зв`язку з введенням воєнного стану заплановані судові засідання не відбулись, однак у цьому вина сторони захисту відсутня. Тому вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід слід змінити на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд також враховує, що на адресу суду надійшло письмове клопотання потерпілого ОСОБА_7 , згідно з яким останній просив скасувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід. До зазначеного клопотання потерпілий надав копію нотаріально посвідченої заяви, відповідно до якої він будь-яких претензій не має.
Крім того, до суду надійшли заяви ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у яких останні просили взяти до уваги позитивну характеристику обвинуваченого.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.
Згідно з частиною першою статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому частиною другою статті 331 КПК регламентовано, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 глави 18 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного до ОСОБА_5 спливає 17.04.2022. Отже, стороною обвинувачення були дотримані вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо звернення до суду з клопотанням про продовження застосованого запобіжного заходу та щодо вручення копії клопотання стороні захисту.

Крім того, частиною третьою статті 331 КПК визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає за доцільне зазначити, що приписи частини третьої статті 331 КПК є імперативними. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне вирішити клопотання прокурора по суті, надавши відповідну правову оцінку доводам сторін.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Питання щодо мети і підстав застосування запобіжних заходів регламентовані статтею 177 КПК. Зокрема, з частини першої статті 177 КПК випливає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Як слідує зі змісту частини другої статті 177 КПК, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до частини першої статі 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченої до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченої потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами не розпочаті, а тому вирішення зазначеного питання на вказаній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинення умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не закінчене, зокрема, не допитані потерпілий та свідки кримінального провадження. Крім того, об`єктивні дані, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надані не були. Як суд зазначив, посилання обвинуваченого на те, що підозра у вчиненні злочину ґрунтується на припущеннях на цій стадії судового процесу не може бути перевірене, оскільки потребує дослідження доказів у їх сукупності. Тому суд вважає, що доводи обвинуваченого у цій частині є передчасні.

Обвинувачений посилався на те, що прокурор не довів наявності будь-яких ризиків, передбачених кримінально-процесуальним законом. Однак, як суд зазначив вище, з`ясування обставин справи не завершене, в ході судового розгляду кримінального провадження були встановлені обґрунтовані підстави вважати, що на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні може бути вчинений відповідний позапроцесуальний вплив. Зокрема, на підтвердження зазначеної тези прокурора свідчить та обставина, що потерпілий у судові засідання не з`являється, про причини неявки суд не повідомляє, хоча з наданих обвинуваченим до його письмового клопотання про зміну застосованого до нього запобіжного заходу, потерпілий 13.08.2021, тобто до складання у кримінальному провадженні обвинувального акта оформив нотаріально посвідчену заяву про відсутність у нього будь-яких претензій до обвинуваченого та відсутність наміру кримінального переслідування обвинуваченого. Саме тому суд вважає, що позиція потерпілого має бути перевірена у ході судового розгляду справи, проведеного за правилами, передбаченими главою 28 КПК.

Оцінюючи заяви ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд враховує, що останні не містять відомостей, які б свідчили про відсутність будь-яких ризиків, на які посилався прокурор, або з про те, що особа обвинуваченого свідчить про те, що останній не чинитиме будь-якого позапроцесуального впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на потерпілого та свідків кримінального провадження, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Згідно з приписами частини третьої та пункту 1 четвертої статті 183 КПК суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення.
Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 13 квітня 2022 року до 23.59 годину 11 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: