ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2105/22 Справа № 208/2651/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України, до 30 серпня 2022 року включно.
Вказана ухвала обгрунтована наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також те, що у справі не допитано свідків захисту, на яких обвинувачені можуть здійснити вплив.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що на даний час допитано потерпілого та свідків обвинувачення, досліджені матеріали провадження, тому, на думку захисника, відсутній ризик впливу на потерпілого та свідків, крім того, ані потерпілий, ані свідки протягом розгляду справи жодного разу не зазначали про будь-які спроби здійснення на них впливу.
Захисник зазначив, що ОСОБА_6 має офіційне місце реєстрації, офіційно одружений, має на утриманні дружину, малолітню дитину та матір, тобто у нього наявні міцні соціальні зв`язки.
Захисник також зазначив, що ризик втечі ОСОБА_6 спростовується тим, що він військовозобов`язаний, і введення на території України воєнного стану виключає можливість його втечі, враховуючи чисельну кількість блокпостів, які перешкоджають вільному перетинанню меж областей.
Захисник також наголосив, що ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою 2 роки та 8 днів, і обставини, які б переконливо виправдовували такий термін тримання під вартою, на думку захисника, відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_5 також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду неодноразово було порушено його право на захист, оскільки з моменту набуття ним статусу підозрюваного йому необхідно було призначити захисника, проте органом досудового розслідування цього зроблено не було.
Оскільки такі процесуальні дії, як обшук, впізнання та вручення підозри були проведені без участі захисника, апелянт вважає їх недопустимими доказами, тому, на думку апелянта, немає підстав для тримання його під вартою.
Апелянт зазначив, що матеріалами провадження не підтверджено, що він скоїв злочин, і взагалі перебував у місці скоєння злочину, і за два роки прокурором не доведено його причетність до скоєння злочину.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке є особливо тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , вони можуть вдатись до спроб переховуватись від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Твердження захисту про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочину у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , обставини провадження та стадію розгляду провадження беззаперечно вказує на їх існування.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 має офіційне місце реєстрації, офіційно одружений, має на утриманні дружину, малолітню дитину та матір, оскільки оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не приймає також доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризику втечі ОСОБА_6 , оскільки перебування на свободі обвинуваченого в умовах воєнного стану може сприяти ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 .
Колегія суддів не приймає також доводи сторони захисту щодо надмірної тривалості перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою у світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину.
Колегія суддів також зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст. 84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі, тому не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо недопустимості доказів його винуватості.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки зазначені ними обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченим запобіжного заходу, і з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, доводи апеляційних скарг не свідчать про наявність у них перешкод або інших стримуючих факторів належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , та обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 липня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2