Справа № 463/4394/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/550/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 червня 2022 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 червня 2022 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 31.01.2022 року.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 від 31.01.2022 року дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначених заявником.
На дану ухвалу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою апеляційну скаргу задоволити та зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м. Львові, внести відомості до ЄРДР за кримінальним правопорушенням, передбаченим у сукупності ч.3 ст.190, ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384 КК України стосовно судді ОСОБА_8 за його співучасть у такому.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянти зазначають, що не можна погодитись з висновком ухвали слідчого судді від 23.06.22 р. про те, що наведені ними в скарзі докази узурпації влади не свідчать про суспільну небезпечність діянь судді ОСОБА_8 .
Вказують, що в оскаржуваній ухвалі суддя ОСОБА_1 зазначив, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось, однак наявність аудіо- та відеозапису судового засідання від 23.06.22 р, виданого за заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 свідчить, що фіксація засідання проводилась технічними засобами у суді.
На думку апелянтів, не можна погодитись з висновком суду (суддя ОСОБА_1 ) в ухвалі від 23.06.22 р про те, що КПК України не містить жодних гарантій захисту прав і свобод судді, бо саме КПК можливість притягнення судді до кримінальної відповідальності передбачає лише за наявності згоди на те ВРП та повідомлення про підозру лише Генерального прокурора.
Також зазначають, що два роки тому КСУ унеможливив притягнення суддів до кримінальної відповідальності за ухвалення заздалегідь неправосудного рішення, проте цим рішенням стосовно ст. 375 КК України суд не звільнив суддів від відповідальності за співучасть у злочинах.
Заслухавши суддю доповідача, виступ заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 31.01.2022 року, відповідно до якої просить: зобов`язати ТУ ДБР, розташоване у м. Львові внести відомості про співучасть судді ОСОБА_8 у злочині передбаченому ст.ст. 190 ч.3, 383 ч.2, 384 ч.2 КК України до ЄРДР та розпочати судове слідство.
Згідно вказаної заяви ОСОБА_6 просив внести відомості до ЄРДР про вчинення суддею Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_9 кримінального правопорушення у співучасті за ст.ст. 190 ч.3, 383 ч.2, 384 ч.2 КК України при розгляді справи №466/4934/19 та винесенні постанови від 18.07.2019.

Разом з тим, як правильно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, у заяві про вчинення кримінального правопорушення заявником не зазначено об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеною в повідомленні особою кримінально-караного діяння та не надано жодних доказів на підтвердження такого.
Згідно чинного законодавства України виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Рішення суддів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних чи касаційних процедур.

Таким чином, наведення заявниками власних міркувань та припущень щодо вчинення на їх думку, суддею ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, без наявності об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вказаних злочинів, не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком слідчого судді про те, що подана заява про вчинення кримінального правопорушення, подана ОСОБА_6 , не містить конкретних фактичних даних, які б вказували на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Провівши системний аналіз матеріалів провадження, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, отримавши заяву ОСОБА_6 , дотрималися вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених заявником.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вищезазначеної скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Істотного порушення норм кримінального процесуального закону чи неправильного застосування норм матеріального права, які б слугували підставою для скасування оскарженої ухвали, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 23 червня 2022 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4