Справа № 308/5553/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/277/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2022.

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000510, відомості про яке 05.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки Луганської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої, що має на утриманні малолітню дитину, раніше судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , будучи засудженою 28.12.2021 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України в рамках кримінального провадження №0001149, до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, на шлях виправлення не стала та знову підозрюється у вчиненні умисного злочину.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб та який в подальшому Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб.
Незважаючи на це, ОСОБА_5 14.04.2022 близько 18 год. 57 хв., перебуваючи у супермаркеті «1 Minute» за адресою м.Ужгород пл.Шандора Петефі,15, шляхом вільного доступу, з прилавків здійснила крадіжку упаковки з гель-капсулами для прання «Dash 3 в 1 Extra-Lgienizzante» вартістю 246,6 грн., двох зубних паст «Theremed Complete Plus» з дозатором загальною вартістю 104 грн., двох упаковок меленої кави «Melitta Premium»

-2-

загальною вартістю 220,8 грн., двох упаковок картопляних чіпсів «Pringles» загальною вартістю 132,36 грн., упаковку серветок для прибирання «Фрекен Бок Аккорд» 15,7х16 см загальною вартістю 52,79 грн., чим завдала матеріальну шкоду ТОВ «База» на загальну суму 756,55 грн., після чого з місця події зникла.
Однак, ОСОБА_5 14.04.2022 близько 20 год. 47 хв., повернувшись до супермаркету «1 Minute» за адресою м.Ужгород пл.Шандора Петефі,15, шляхом вільного доступу, з прилавків здійснила крадіжку упаковки з гель-капсулами для прання «Dash 3 в 1 Extra-Lgienizzante» вартістю 246,6 грн., двох упаковок пакетів для сміття «Фрекен Бок суперміцні 160л» вартістю 178,86 грн., чим завдала матеріальну шкоду ТОВ «База» на загальну суму 441,86 грн., після чого з місця події зникла.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

Необхідність застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, наявністю ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого й свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належну поведінку.

В ухвалі слідчий суддя зазначила, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_5 , однак з існуванням заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, не погодилася з огляду на те, що ОСОБА_9 вже перебуває під дією запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту та застави в інших кримінальних провадженнях, що беззаперечно зобов`язує її до виконання покладених на неї обов`язків, які нею не порушувались та які спрямовані на запобігання існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, матеріали клопотання не містять жодних доказів про спроби ухилення підозрюваної від слідства та суду, як і доказів її неналежної процесуальної поведінки. Окрім того, на утриманні та вихованні підозрюваної перебувають троє неповнолітніх дітей 2013,2018,2021 року народження. Що стосується недостатності застосування ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, то слідчим суддею констатовано, що зазначена підстава знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з попередньою, тому враховуючи недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, відсутня мета застосування запобіжного заходу як у вигляді тримання під вартою, так і іншого, більш м`якого.
В апеляційній скарзі прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, постановалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_5 та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно та в умовах воєнного стану. Наявність обґрунтованої підозри повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_5 вже засуджена вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2021 за ч.ч. 1,2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки,

-3-

на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки, та відносно якої 28.01.2022 в рамках кримінального провадження №0000840 за ч.ч.1,2 ст.307 КК України до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області скеровано обвинувальний акт, розгляд якого триває по теперішній час. Окрім того, в рамках ще одного кримінального провадження за №0000391 від 31.05.2022, за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, слідчим суддею 27.04.2022 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, яка нею внесена 28.04.2022. На підставі викладе6ного, є необхідність в застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання нею покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників, які були присутні під час затримання особи в порядку ст.208 КПК України та проведення особистого обшуку, оскільки підозрювана ОСОБА_5 , бачила їхні обличчя та чула анкетні дані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Необхідність обрання підозрюваній ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена ще й тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України. Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого, санкція якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому існують ризики, що вона не буде виконувати покладені на неї обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною. Окрім того, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого від злочину, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , як стороні кримінального провадження, відомі анкетні дані потерпілого та свідків, які на даний час не допитані в суді, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана, може наважитись та вдатись до протиправних дій щодо свідків та потерпілого, з метою зміни їх показів на свою користь. Також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винною, може вдатися до дій які будуть перешкоджати тим чи іншим чином органу досудового розслідування здобути докази злочинної поведінки останньої. В свою чергу, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що підозрювана ОСОБА_5 раніше неодноразово вчиняла і продовжує вчиняти корисливі злочини проти власності, що підтверджується як вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.12.2022 та наявністю на розгляді в цьому суді інших кримінальних проваджень. Зокрема, у кримінальному проваджені №0000391 від 31.05.2022, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні п`яти епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та один епізод за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та в якому, ухвалою слідчого відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, яка 28.04.2022 нею була внесенна. Однак, остання перебуваючи на волі, в період відбуття іспитового строку та дії двох запобіжних заходів у виді застави, продовжує вчиняти нові тяжкі злочини, що підтверджується тим, що останній 03.05.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у кримінальному провадженню №0000496 від 03.05.2022. Окрім того необхідно врахувати й те, що підозрювана ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного джерела доходу,
-4-

неодноразово вчиняла кримінальні правопорушення й раніше, що додатково дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрювана може продовжити свою злочинну діяльність та переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, оскільки застосування таких запобіжних заходів не може забезпечити належне виконання покладених на неї обов`язків, оскільки підозрювана ОСОБА_5 , вчиняла майнові злочини, отже, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події. Крім того, підозрювана ОСОБА_5 , має тісні кримінальні зв`язки, раніше вчиняла кримінальні правопорушення.
Враховуючи наведене, а також з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваній, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що їй загрожують у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, прокурор вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваній перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заява чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки. Крім того апеляційний суд враховує заяву прокурора про розгляд апеляційної скарги у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_6 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

-5-

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Цим вимогам Конвенції та кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 13.05.2022 щодо ОСОБА_5 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000510 від 05.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
При прийнятті рішення слідчий суддя виходила із даних, які вбачалися з клопотання слідчого та долучених до нього доказів.

Відповідно до ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке

-6-

переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Дослідивши додані в обґрунтування клопотання докази, слідчий суддя прийшла до обґрунтованого висновку проте, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: копією протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.05.2022; копією протоколу огляду місця події від 05.05.2022; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 06.05.2022; копією протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_11 від 09.05.2022; копією протоколу огляду предмета від 09.05.2022.
При цьому слідчий суддя обґрунтовано виходила з того, що на даній стадії не вирішуються питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішується питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій, зокрема наявності достатніх доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати й вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.
Разом з тим, основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (враховуючи усвідомлення підозрюваною тяжкості покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України; може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які ще не допитані (зокрема стосується свідків та інших учасників, які були присутні під час затримання особи та проведення особистого обшуку); перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (враховуючи тяжкість покарання, підозрювана може перешкоджати органу досудового розслідування здобувати докази своєї злочинної діяльності) та вчинити інше кримінальне правопорушення (неодноразове вчинення підозрюваною корисливих злочинів).
Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким

-7-

сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На виконання вимог частин 1 статті 183 КПК України слідчим суддею оцінено імовірність поза процесуальних дій підозрюваної у контексті можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.
У судовому засіданні встановлено, та не заперечується сторонами кримінального провадження, що підозрювана ОСОБА_5 має статус підозрюваного у кримінальному провадженні №0000391, відомості про яке 31.03.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України. У межах даного кримінального провадження 27.04.2022 ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, яка 28.04.2022 останньою була внесена.
Окрім того у межах кримінального провадження №0000496, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України стосовно підозрюваної ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю з покладенням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.
Як слідує з пояснень сторони захисту за період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрювана ОСОБА_5 належно дотримувалася процесуальної поведінки та виконувала покладені на неї обов`язки.
Поряд з тим доказів, які б стверджували про намір чи реальне вчинення підозрюваною поза процесуальних дій, матеріали клопотання не містять, як і не надано таких у судовому засіданні.
Доводи сторони обвинувачення щодо вчинення підозрюваною нових тяжких злочинів під час дії двох запобіжних заходів не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Кримінальне правопорушення, щодо якого здійснюється досудове розслідування та розпочате кримінальне провадження №0000510, мало місце 14.04.2022, що стверджується матеріалами клопотання. При цьому застосування запобіжних заходів щодо підозрюваної ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту в межах кримінальних проваджень №0000391 та №0000496, мали місце 27.04.2022 та 04.05.2022 відповідно. Отже, орган досудового розслідування помилково дійшов висновку про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування даного кримінального провадження № 0000510 під час дії запобіжних заходів.
Оцінюючи наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя обґрунтовано не взяла до уваги перебування підозрюваної під цілодобовим домашнім арештом.
Разом з тим матеріали клопотання також не містять жодних доказів про спроби уникнення від слідства та суду підозрюваною, яка у свою чергу перебуває під дією запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

-8-

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003) суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.
Окрім того, встановлено, що на утриманні та вихованні підозрюваної перебувають троє неповнолітніх дітей ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Наведені вище обставини, на переконання слідчого судді не давали достатніх підстав вважати про існування ризиків, заявлених стороною обвинувачення у клопотанні.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
При цьому матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б стверджували про поза процесуальну поведінку підозрюваної після вручення повідомлення про підозру, яка з`явилась за викликом до суду, а також відсутні відомості про неявки до слідчого прокурора.
З урахуванням наведеного, на переконання слідчого судді, жоден із ризиків на існування яких посилається сторона обвинувачення, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання.
Таким чином, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про наявність відповідних ризиків, а саме спроб ОСОБА_5 здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України на думку суду апеляційної інстанції, також є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження цього до клопотання не надано, натомість твердження прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання фактично вчинення інших злочинів в майбутньому в даному випадку, на думку суду, є голослівними, тому також не заслуговують на увагу.

Інші посилання прокурора, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, на відсутність у ОСОБА_5 місця роботи та постійного джерела доходу, не можуть розцінюватись як підстава для утримання її під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу і на те, що клопотання про необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 мотивовано фактично лише наявністю доказів, які обґрунтовують підозру, оцінка обґрунтованості якої надана вище.

Таким чином, за недоведеності підстав застосування запобіжного заходу, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя правильно відмовила у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виглдяі тримання під вартою.

Частина 2 статті 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частини 3, 4 статті 194 КПК України допускають застосування запобіжного заходу, але за обов`язкового доведення обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 цього Кодексу.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є безпідставним, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним

-9-

законом України, ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому, на думку колегії суддів висновок слідчого судді про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим.

На даний час законних підстав для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, в тому числі у вигляді тримання під вартою, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовила в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-179,193-194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного, в тому числі і неповнолітнього, та не являє собою вирішення слідчим суддею тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження, про що зазначає в своїй апеляційній скарзі прокурор.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги й те, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 направлений до суду першої інстанції для розгляду по суті.

При прийнятті рішення колегія суддів, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2022 щодо ОСОБА_8 ,-без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді