Справа № 159/3477/22
Провадження № 1-кп/159/372/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
16 вересня 2022 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 05.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
31.08.2022 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 05.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Ухвалою суду від 05.09.2022 в даному кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання.
Під час підготовчого судового засідання представник потерпілої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання щодо відкладення підготовчого судового засідання з метою підготовки та подання цивільного позову.
Прокурорка не заперечувала проти клопотання.
Обвинувачений та захисник не заперечували проти клопотання представника потерпілого.
Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до підготовчого судового засідання не з`явились, про дату та час підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином.
Вислухавши думку учасників провадження, суд вважає можливим задовольнити клопотання представника потерпілого.
Крім того, в судовому засіданні прокурорка заявила клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовуючи це тим, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому на досудовому слідстві закінчується 17.09.2022 року, однак ризики передбачені ст. 177 КПК України раніше вказані в ухвалі слідчого судді від 22.07.2022 року не змінились.
Обвинувачений не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого також не заперечувала проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Представник потерпілого підтримав думку прокурорки.
Вислухавши думку учасників розгляду кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
Під час досудового провадження обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 17.09.2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п. 50, ECHR 2010, відповідно до якого «таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи» (див. справу «Лабіта проти Італії» (Labita v Italy) /ВП/, заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000ІV).
При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, свідчать такі обставини: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків та, усвідомлюючи невідтворність покарання за вчинення інкримінованого тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки будучи особою, у якої судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову підозрюється у вчиненні умисного злочину, що свідчить про схильність останнього до вчинення злочинів та небажання стати на шлях виправлення.
Суд зазначає, що вид запобіжного заходу, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі явки до суду і позитивної процесуальної поведінки обвинуваченого, а це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 197 КПК України, продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. ст. 314-316, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурорки про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою до двох місяців, тобто до 15 листопада 2022року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця тримання обвинуваченого.
Підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 від 05.07.2022 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, відкласти на 06 жовтня 2022 року о 14 год. 00 хв. в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області.
В судове засідання викликати сторони кримінального провадження, обвинуваченого доставити конвоєм.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення.

СуддяОСОБА_1