Дата документу 18.05.2022 Справа № 331/1089/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1089/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/332/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, без визначення розміру застави.

За матеріалами провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, за наступних обставин.

Громадянин України ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, не пізніше 12 год. 01 хв. 12.04.2022 (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи за адресою своєї реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , будучи достовірно обізнаним про введення Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України воєнного стану, добровільно вирішив та надав сприяння представникам іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, а саме, 24.04.2022 вчинив активні дії спрямовані на наведення і корегування вогню збройних сил та інших воєнізованих формувань держави-агресора на позиції бойових підрозділів Збройних Сил України на території м. Вільнянськ Запорізької області та здійснив надання інформації відносно укріплення бойових позицій та блокпостів військовослужбовців Збройних Сил України (далі - ЗСУ) на території Запорізької області.
У ході досудового розслідування також встановлено, що згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і рф 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент рф, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
15.03.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.
Так, 24.02.2022, на виконання вищезазначеного наказу, військовослужбовці зс рф, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій. Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи. органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території в тому числі і м. Мелітополь, Запорізької області.
26.02.2022 м. Мелітополь Запорізької області було захоплено представниками зс рф та на даний час зазначений населений пункт знаходиться під окупацією держави - агресора.
Так встановлено, що громадянин України, мешканець м. Запоріжжя, ОСОБА_7 , не пізніше 12 год. 01 хв. 12.04.2022 (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи за місцем своєї реєстрації та фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, дійшовши згоди з іншою особою, із числа мешканців м. Мелітополь Запорізької області, матеріали стосовно якої виділені в окреме кримінальне провадження, відносно об`єкту вчинення кримінального правопорушення, характеру, місця, способу та змісту виконуваних функцій, виступаючи в ролі співвиконавця, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою наведення вогню зс рф та інших воєнізованих формувань держави-агресора на позиції Збройних Сил України, а також інших воєнізованих формувань, які створені відповідно до законодавства України, на шкоду державному суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, надав згоду зібрати на користь невстановлених представників окупаційної військової адміністрації зс рф на території м. Мелітополь відомості відносно позицій Збройних Сил України, а також інших воєнізованих формувань, які створені відповідно до законодаства України, про задіяні до протидії російської агресії зразки зброї та військової техніки, їх місця дислокації, кількість особового складу підрозділів ЗС України розташованих на території м. Вільнянськ Запорізької області.
Так, на виконання отриманого завдання ОСОБА_7 , у період з 22.04.2022 по 23.04.2022, перебуваючи на території м. Вільнянськ Запорізької області, діючи умисно на шкоду державному суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків зібрав та зафіксував інформацію відносно задіяних до протидії російської агресії зразків зброї, військової техніки, військовослужбовців ЗС України та їх місця дислокації на території м. Вільнянськ Запорізької області, а саме на території ВАТ «Вільнянський завод імені Шевченка», який розташований за адресою: вул. Софіївська, буд. 5, м. Вільнянськ Запорізького району Запорізької області.
Далі, діючи умисно, за попередньою змовою та на виконання попередньо узгодженого з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, плану, на виконання отриманого завдання, будучи достовірно обізнаним про те. що зібрані ним відомості про позиції Збройних Сил України, а також інших воєнізованих формувань, які створені відповідно до законодавства України, про задіяні до протидії російської агресії зразки зброї та військової техніки, їх місця дислокації, кількість особового складу підрозділів ЗС України розташованих на території м. Вільнянськ Запорізької області будуть передані особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, представникам окупаційної військової адміністрації у м. Мелітополь, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, на шкоду територіальній цілісності, недоторканності та обороноздатності України, зокрема території Запорізької області 24 квітня 2022 року о 09 годині 19 хвилин та 24 квітня 2022 року о 12 годині 01 хвилині, використовуючи особистий мобільний телефон марки «ZTE» з абонентським номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, з метою введення та корегування вогню держави-агресора, здійснив надання через особу, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, зібраної ним розвідувальної інформації про місця розміщення бойової техніки та особового складу ЗСУ та наявних засобів ураження розташованих на території м. Вільнянськ Запорізької області та м. Запоріжжя представникам іноземної держави, а саме окупаційної військової адміністрації рф у м. Мелітополі Запорізької області.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні за попередньою змовою групою осіб державної зради у формі надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

13 березня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

27 квітня 2022 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28 квітня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України (а.с. 89-93).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину визнає повністю, не заперечує свою причетність до скоєння злочину, показав, що вчинив правопорушення на вимогу своїх рідних сина ОСОБА_10 та його дружини ОСОБА_11 , які співпрацюють з окупаційними військами, вчинив необдумано, що призвело до тяжких наслідків у виді завдання вогневого удару по об`єктам інфраструктури в м. Вільнянськ Запорізької області, жалкує у скоєному, щиро кається, ворожих намірів по відношенню до України не мав та не має, готовий захищати свою батьківщину України від нападу ворога.
Звертає увагу на те, що хоча причетність ОСОБА_7 до скоєння злочину за ч. 2 ст. 111 КК України обґрунтована, але суд не врахував, що підозрюваний не мав наміру причинити шкоду інтересам України, його дії були не навмисними, так як бажав допомогти своєму синові, який приймає участь у бойових діях в Херсонській області на боці ворога.
Вказує, що в ухвалі про обрання запобіжного заходу не було прийнято до уваги, що підозрюваний має на утриманні дружину, місце постійного проживання.
Зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 стверджує, що він готовий співпрацювати з органами СБУ, не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа швидше закінчились та він мав можливість продовжити спокійне життя.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, який законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення якого передбачено покарання 15 років позбавлення волі або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків зважаючи на те, що підозрюваному ОСОБА_7 відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання, засоби зв`язку, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що, підозрюваний ОСОБА_7 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, діяв за попередньою змовою групою осіб, з якими останній перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів вчинення кримінального правопорушення, вчинення тиску на свідків з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань у кримінальному провадженні.
Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджуються триваючим характером вчинення інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, що в подальшому може призвести до вчинення ним інших кримінальних правопорушень, в тому числі злочинів, які можуть бути спрямовані проти суверенітету України в умовах воєнного стану.
На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має на утриманні дружину, має постійне місце проживання, визнає провину, жалкує у скоєному, щиро кається, готовий захищати Україну від нападу ворогів, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 червня 2022 року, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4