ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2713/22 Справа № 193/351/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 .
Як встановлено судом, по даній справі ОСОБА_8 засуджений вироком Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.04.2020 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 19 жовтня 2018 року. Кінець цього строку: 19 квітня 2023 року.
Згідно наданої характеристики вбачається, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 19 жовтня 2018 року. Спочатку він перебував у Криворізькій установі виконання покарань №3, де характеризувався негативно. Мав п`ять стягнень, заохочень не мав.
З 22 липня 2020 року продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Синельниківський виправній колонії (№94)». Мав одне стягнення, заохочень не мав. За час відбування покарання у вказаній установі характеризувався негативно.
В подальшому з 17 вересня 2020 року міру покарання став відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)". Характеризується позитивно, мав одне стягнення та два заохочення. За власним бажанням, без оплати праці, залучений до роботи старшим днювальним у відділенні СПС № 4, де відбуває міру покарання. До виконання своїх обов`язків ставиться добросовісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Надає правильний приклад іншим засудженим. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує їх тільки за призначенням.
Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок.
Має соціально-корисні зв`язки з рідними, з батьками та сестрою.
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_8 12 разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності, переважна більшість яких тяжкі та відбував покарання у виді позбавлення волі, при цьому до нього тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання (у 1999р., 2007р. та 2011р.) і одного разу його було звільнено від покарання з випробуванням (2018р.).
Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 за увесь час перебування в місцях позбавлення волі лише двічі заохочувався правами начальника установи за наявності семи стягнень за порушення режиму утримання, суд дійшов висновку про відсутність підстав передбачених ст. 81 КК України для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання та застосувати відносно нього ст. 81 КК України. Також, просить призначити йому захисника.
Свою апеляційну скаргу засуджений мотивує тим, що за час відбування покарання зробив для себе відповідні висновки, став на шлях виправлення та досяг мети покарання, змінив свої погляди на життя та зрозумів, що надалі треба жити без вчинення злочинів, вказує на те, що почав працювати як фізично так і духовно, щоб приносити якнайбільше суспільної користі, відшкодував всі збитки завдані вчиненими злочинами, провину визнає в повному обсязі, кається та засуджує себе за вчинені злочини.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник засудженого апеляційну скаргу свого підзахисного підтримав та просив її задовольнити.
Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із характеристики засудженого, ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 19 жовтня 2018 року. Спочатку він перебував у Криворізькій установі виконання покарань №3, де характеризувався негативно. Мав п`ять стягнень, заохочень не мав.
З 22 липня 2020 року продовжив відбувати міру покарання у ДУ «Синельниківський виправній колонії (№94)». Мав одне стягнення, заохочень не мав. За час відбування покарання у вказаній установі характеризувався негативно.
В подальшому з 17 вересня 2020 року міру покарання став відбувати в ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)". Характеризується позитивно, мав одне стягнення та два заохочення. За власним бажанням, без оплати праці, залучений до роботи старшим днювальним у відділенні СПС № 4, де відбуває міру покарання. До виконання своїх обов`язків ставиться добросовісно. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Надає правильний приклад іншим засудженим. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Має соціально-корисні зв`язки з рідними, з батьками та сестрою.
Водночас, ОСОБА_8 12 разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності, переважна більшість яких тяжкі та відбував покарання у виді позбавлення волі, до нього тричі застосовувалося умовно-дострокове звільнення від покарання (у 1999 році, 2007 році та 2011 році) і одного разу його було звільнено від покарання з випробуванням (2018 році), тобто держава неодноразово надавала ОСОБА_8 можливість виправитися без ізоляції від суспільства, в умовах соціальної адаптації серед населення, проте, засуджений цю можливість проігнорував, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчинювати нові умисні корисливі злочини.
Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги те, що засуджений ОСОБА_8 за увесь час перебування в місцях позбавлення волі лише двічі заохочувався правами начальника установи за наявності семи стягнень за порушення режиму утримання, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав передбачених ст. 81 КК України для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .
Доводи ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що він за час відбування покарання зробив для себе відповідні висновки, змінив свої погляди на життя та зрозумів, що надалі треба жити без вчинення злочинів, провину визнає в повному обсязі, кається та засуджує себе за вчинені злочини, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються в достатній мірі фактичною поведінкою засудженого під час відбування покарання, зокрема, як зазначалось вище, за увесь час перебування в місцях позбавлення волі лише двічі заохочувався, мав сім стягнень за порушення режиму утримання та негативну характеристику, раніше вже неодноразово користувався своїм правом на умовно-дострокове звільнення, однак, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчинювати злочини.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4