САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 727/7161/22
Провадження № 1-кп/726/112/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2022 м. Чернівці
Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000626 від 13.07.2022 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця с. Рідківці Новоселицький район Чернівецька область, із вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 , -

У С Т А Н О В И В:
01.07.2022, приблизно о 14:00, за адресою: вул. Калинівська, 13 «А» м. Чернівці, на території МТК «Калинівський ринок», ОСОБА_3 , в ході словесного конфлікту із гр. ОСОБА_5 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, умисно правою рукою наніс один удар в область обличчя з лівої сторони, після чого лівою рукою схопив за шию з правої сторони і придушував та наніс декілька ударів в область тіла, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців: по передньо-боковій поверхні шиї справа у верхній, середній та нижній третинах, по лопатковій лінії на рівні 9-10 ребра, в поперековій ділянці з права, в поперековій ділянці по центру, по передній поверхні лівого плеча у верхній третині та синець у виличній ділянці слизової оболонки лівої щоки; забійна рана в ділянці слизової оболонки лівої щоки, які згідно висновку експерта Чернівецького обласного бюро судово-медичної експертизи №443 втор від 26.07.2022 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності.

Так, дійсно 01.07.2022, приблизно о 14:00, на території МТК «Калинівський ринок», у нього виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 в ході якого він заподіяв йому тілесні ушкодження, оскільки останній образив його дружину, тещу. Пояснив, що усвідомлював, що чинить протиправно, а тому шкодує про вчинене. Просив суд його суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Щодо міри покарання, просила винести вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Потерпілий ОСОБА_5 , обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює. Вказав, що обвинувачений із ним не примирився. Щодо міри покарання обвинуваченому просив призначити максимальне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Розглянувши матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і потерпілого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.
При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Вказане відображено у журналі судового засідання.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, за обставин наведених у вироку.
Такі, покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки останній заподіявумисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.
Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із наступного.
Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно положень ч.2 ст.50 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує повне визнання ним своєї вини, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до проступків, дані про особу винного, який раніше не судимий, одружений, є приватним підприємцем, за місцем проживання характеризується з хорошої сторони, на спеціальних обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.
Обставин, визначених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання обвинуваченого, прокурором не заявлено та судом не встановлено.
Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що відносно ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання у мінімальних межах, визначених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім, справедливим та необхідним для виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, сприятиме загальній меті та цілям покарання.
Підстав вважати, що менш суворий вид покарання, у виді штрафу, буде недостатнім для виправлення особи обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у суду немає, зважаючи на встановлені обставини, а саме те, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має сім`ю та працює, оступився, вчинив не правильно, однак шкодує про вчинене.
Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не було обрано, клопотань про його обрання до суду не надходило.
Цивільний позов не було заявлено.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Садгірський районний суд м. Чернівці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1