Справа № 369/4042/22
Провадження №1-кс/369/672/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Києві клопотання прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000685 від 19.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з даним клопотанням, мотивуючи його тим, що 18.05.2022 до ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_4 , з приводу того, що 18.05.2022 в ході патрулювання за адресою: вул. Велика Кільцева, 98-а с. Софіївська Борщагівка, Бучанського району, Київської області було зупинено мотоцикл марки «Yamaha XJ 600», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 водій якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 з наявними ознаками підробки.(ЖЄО №6007 від 18.05.2022 року ВП №1)

Цього ж дня, 18.05.2022 в період часу з 11 години 12 хвилин до 11 години 37 хвилин проведено огляд мотоцикла марки «Yamaha» XJ 600» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 який знаходився на території АЗС «AVANTAGE 7» за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 98-А, та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та в ході огляду якого вилучено транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

На даний час виникла необхідність у проведенні судово - трасологічної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Враховуючи викладене прокурор просив суд накласти арешт на мотоцикл марки «Yamaha» XJ 600 д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого на ім`я ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , та залишити на час досудового розслідування на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися транспортним засобом марки «Yamaha XJ 600» д.н.з. НОМЕР_1 синього кольору, 1993 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , незастосування заборони розпоряджання та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.

У судове засідання прокурор не з`явився.

У відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення представників власника майна оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання в провадженні слідчого відділу Бучанського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000685 відомості про яке 19.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є збереження вилученого майна, як речового доказу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Аналізуючи наведені вимоги закону, суд переконий, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам ст. 98 КПК України може бути зроблений лише в тексті постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

Відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

Враховуючи вищевикладене і мотивування клопотання прокурора, суд вважає, що в розумінні вимог ст. 132 КПК України прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він послався у клопотанні про арешт майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000685 від 19.05.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1