Справа № 127/8667/21
Провадження №11-кп/801/620/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000021 від 05.01.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого формувальником ПП «Промислове об`єднання КУБ», із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9
захисника : ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
В с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок в частині призначення покарання змінити, застосувати до ОСОБА_8 положення ст.69 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання на виконання вироку.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 8 172,50 грн.
Арешти накладені за ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 12.01.2021 скасовано.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк тримання під вартою під час досудового розслідування з 06.01.2021 по 04.03.2021 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.
Долю речових доказів вирішено.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_8 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання і перевезення з метою збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» за невстановлених обставин, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, який надалі зберігав при собі з метою подальшого збуту.
Надалі, 05.01.2021 приблизно о 12:10 год. ОСОБА_8 , зберігаючи при собі вищевказані згортки з психотропною речовиною, перевіз їх до вул. Брацлавської у м. Вінниці. Далі, ОСОБА_8 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою зайшов до магазину «Продукти», що знаходиться за адресою: вул. Брацлавська, 3 у м. Вінниця, та придбав яблука, сигарети і тюльку. Після чого, ОСОБА_8 помістив у пакунок з тюлькою два згортки з психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетамін.
В подальшому, ОСОБА_8 продовжуючи свою протиправну діяльність, з метою збуту психотропної речовини у місця позбавлення волі шляхом передачі, прибув до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2. Перебуваючи на території установи виконання покарань в приміщенні для прийому передач, ОСОБА_8 передав працівникам установи виконання покарань для ув`язненого ОСОБА_10 продуктову передачу, в якій серед продуктів харчування було приховано два згортки з амфетаміном.
Приблизно о 13:55 год. працівниками Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» під час огляду вказаної передачі від ОСОБА_8 , виявлено два фольгових згортки, які знаходилися у пакунку з тюлькою.
Після чого, при проведенні працівниками поліції огляду місця події у продуктовій передачі ОСОБА_8 було виявлено та вилучено два фольгових згортки, всередині одного з яких знаходилася порошкоподібна речовина, а в іншому кристалічна речовина.
Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/102-21/186-МРВ від 06.01.2021 в наданій на експертизу порошкоподібній речовині, масою 0,7738 г. міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено амфетамін, масою 0,5225 г.
Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/102-21-371-МРВ від 26.01.2021 в наданій на експертизу кристалічній речовині світло-бежевого кольору міститься психотропна речовина амфетамін. Амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено. В кристалічній речовині, масою 0,5443 г, маса амфетаміну становить 0,3296 г. Загальна маса амфетаміну складає 0,8521 г.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі не були дотримані принципи справедливості та індивідуалізації, оскільки суд не зазначив та не врахував, що ОСОБА_8 під час перебування під вартою захворів на хронічний вірусний гепатит (а.с.125), з дня зміни йому запобіжного заходу проходив медичне обстеження та потребує подальшого лікування (а.с. 122, 123, 126), працевлаштувався (а.с.128-130), під час служби в Збройних Силах України гідно виконував свій військовий обов`язок (a.c. 131 i 132), його батько ОСОБА_11 є пенсіонером по інвалідності (а.с. 124), те, що свою вину визнав повністю та щиро розкаявся про що зазначено у обвинувальному акті, тяжких наслідків не настало.
Захист вважає за можливе застосування положень ст.69 КК України, призначення ОСОБА_11 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

До початку апеляційного розгляду прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_12 подав заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року відносно ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, захисника ОСОБА_13 , який просив апеляційну скаргу задоволити, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив задоволити апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, суд вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника слід відмовити, виходячи з наступних підстав, провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюється.
Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства.
Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Захисник в апеляційній скарзі зазначає про наявність підстав для застосування ст.69, ст. 75 КК України.
Стаття 69 КК України передбачає призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначає, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7від 24.10.2003року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, вчиненим в сфері незаконного обігу психотропних речовин, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вину у вчиненні злочину визнав, його стан здоров`я та наявність хронічних захворювань, обставини, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання.
Перевіривши вирок суду, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.
Крім того, в апеляційній скарзі захисник, викладаючи свої доводи, посилається на обставини, які враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення відносно ОСОБА_8 .
Проаналізувавши обставини, які мають значення при призначенні покарання, перевіривши дотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, ст. 65 КК України, суд апеляційної інстанції з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення вважає, що визначене судом першої інстанції мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 307 КК України за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При цьому суд апеляційної інстанції керується правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, що визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення суду першої інстанції законним, обгрунтованим та вмотивованим, прийнятим з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
На думку суду апеляційної інстанції підстави для застосування ст. 69, ст.75 КК України відсутні.
Прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_14 подано заяву про відмову від апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року відносно ОСОБА_8 .
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 403 КПК України, врахувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що наявні підстави для прийняття відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора
Керуючись ст. 404, 405,407, 419 КПК України суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:
Прийняти відмову прокурора від апеляційної скарги.
Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора .
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 28.04.2022 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
На підставі ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3