Справа № 496/1080/22
Провадження № 1-кп/496/388/22
У Х В А Л А

07 вересня 2022 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
представника потерпілої - ОСОБА_6
розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у кримінальному провадженні №0000363 від 25.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 152, ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться вказане кримінальне провадження.
Прокурором до суду було надано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби. Відповідно до вказаного клопотання прокурор просив продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів, мотивуючи тим, що встановлені під час досудового слідства ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та не відпали.
Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч.1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 289, ч.3 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто особливо тяжкого злочину, в зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження, та які мешкають в одному с ним населеному пункті (селі), що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Беручи до уваги те, що зазначені вище обставини обґрунтовують неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлено клопотання підтримала та просила задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечували.
Потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник в судове засідання не з`явились, надавши до суду заяву про розгляд підготовчого та судових засідань у їх відсутність.
Представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав та просив задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд кримінальної справи за його відсутності.
Заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого, його захисника, представника потерпілої ОСОБА_7 , дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов наступного висновку.
Заходи забезпечення кримінального провадження, відповідно до ч.1 ст. 333 КПК України, застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Статтею 176 КПК України встановлено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.1 ст. 289 КК України, покарання за яке передбачається санкцією статті у вигляді штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк та ч.3 ст. 152 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, тобто за особливо тяжкий злочин, в зв`язку з чим може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Метою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 процесуальних обов`язків та уникнення ризиків, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, з метою уникнення кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення.
Також суд враховує характер злочинів, які ставляться у провину ОСОБА_4 , а саме що вони проти статевої свободи і недоторканності та проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому існують вагомі підстави вважати, що особою можуть бути вчинені інші аналогічні кримінальні правопорушення.
Так, на даний час, ризики, які є підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку суду не зменшилися, зважаючи на характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 наявності відповідних ризиків, а також обставин викладених у ст. 178 КПК України, суд вважає за можливе задовольнити клопотання прокурора.
Завданням кримінального провадження є захист особи і суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З урахуванням значного суспільного інтересу у захисті прав осіб, суд вважає, що, в даному випадку, обрання домашнього арешту є необхідним запобіжним заходом для забезпечення дотримання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з ч.1, 3-6 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
На підставі зазначених доказів, суд вважає за можливе продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням на нього обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 370-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту в нічний час доби на строк 60 діб з 07.09.2022 року до 05.11.2022 року.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до прокурора, суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- щодня з 22:00 години до 06:00 години ранку не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на Біляївську окружну прокуратуру.
Ухвалу надіслати для виконання до відділенню поліції №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області (місце знаходження: Одеська область, Одеський район, с. Усатове, пров. Урядовий, 65).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1