г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/348/19
Номер провадження 1-кп/213/20/22
В И Р О К
Іменем України

24 жовтня 2022 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого, працюючого слюсарем черговим та з ремонту устаткування в ТОВ «МЕТПРОМ ГРУП», раніше судимого:

- 17.03.2004 р. Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу ст.ст. 152 ч.1, 153 ч.2, 186 ч.2, 152 ч.2, 70 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.02.2010 р. у зв`язку із відбуттям терміну покарання;

- 14.11.2011 р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 09.06.2018 року по відбуттю строку покарання;

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (кримінальне провадження №0001079 від 06.10.2018 року), -

за участю сторін кримінального провадження -
сторони обвинувачення:
прокурора - ОСОБА_4 ,

сторони захисту:
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 06 жовтня 2018 року близько о 00 годині 10 хвилин знаходився в магазині ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Кривий Ріг, Інгулецький район пр. Перемоги, 11, де помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення майна останньої. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 попрямував за ОСОБА_8 . Приблизно о 00.18 годині 06.10.2018 року ОСОБА_3 наздогнав ОСОБА_9 , яка в цей час розмовляла по мобільному телефону, на стадіоні Криворізької загальноосвітньої школи №102, розташованому поблизу будинку №14 по вул. Сонячна, в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, де реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливими мотивами, діючи умисно, відкрито, повторно, з метою заволодіння чужим майном, здійснив спробу вихопити із правої руки останньої, належний потерпілій мобільний телефон «HUAWEY Y5II Dual Sim» золотистого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 ІМЕІ2: НОМЕР_2 вартістю 2265 гривень 86 копійок, в який була встановлена сім-карта оператору мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 50 гривень, а також карта пам`яті «Micro SD НС-І» ємністю 16 Гб вартістю 112 гривень 33 копійки, однак майном потерпілої не заволодів, оскільки остання почала чинити опір, з метою подолання якого, ОСОБА_3 завдав ОСОБА_10 приблизно десять ударів кулаками в ділянки голови праворуч. Після цього, ОСОБА_3 , відійшовши, на невелику відстань від потерпілої, та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, одразу повернувся до неї, та керуючись корисливими мотивами, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, напав на неї. У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 відмовилась передати належне їй майно та почала кликати на допомогу, ОСОБА_3 , з метою придушення волі потерпілої до опору, завдав останній не менше 10 ударів кулаками в ділянку голови і обличчя, та, погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, приставив до лівої бокової поверхні шиї ОСОБА_7 предмет, що мав загострений кінець (край), після чого вихопив із рук потерпілої жіночу сумку, з якої витягнув жіночій гаманець із шкірозамінника, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти у сумі 13 гривень та 5 доларів США, вартість яких згідно курсу НБУ станом на 05.10.2018 року становить 140 гривень 88 копійок. В цей час на місце вчинення злочину прибув наряд поліції викликаний сторонніми громадянами, які почули крики ОСОБА_7 про допомогу, побачивши який, ОСОБА_3 , утримуючи викрадене, з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, в результаті злочинних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на суму 153 гривні 88 копійок та спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин обличчя, подряпин обох вушних раковин, лівої бокової поверхні шиї та першого пальця лівої кисті, внутрішньо-шкіряного крововиливу волосяної частини потиличної області по серединній лінії і за лівою вушною раковиною; синця у проекції правої гілки нижньої щелепи, які, як у своїй сукупності, так і кожне окремо мають незначні скороминучі наслідки, тривалістю не більше як 6 днів і за цією ознакою належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Позиція обвинуваченого.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 , під час допиту потерпілої та свідків, неодноразово з обуренням та підвищеним емоційним збудженням висловлювався в бік потерпілої, зазначаючи з погрозами, що це її слід судити і він додасть зусиль для цього, оскільки це вона наносила йому удари і в подальшому увійшла у змову із слідством, видумавши свою версію розбійного нападу на неї із застосуванням насильства, проте такого не було і нічим не підтверджується.

В подальшому, під час свого допиту, обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що не підтверджує жодної обставини, які викладені в обвинувальному акті, він у вказаний день, час та місті не був та не бачив потерпілу. Так, 05.10.2018 року він був на роботі з ранку до кінця зміни, потім отримав заробітну плату та приблизно о 18:00 пішов з роботи до ОСОБА_11 , яка працювала в кіоску, поспілкувався з нею, хотів відпочити з нею, проте поскаржився та пішов приблизно о 19 годині на проспект, де сам відпочивав, а потім пішов додому, там була сестра та її чоловік, після 21 годин нікуди не виходив. Зранку приїхали поліцаї, які його знали, бо саджали до тюрми, з якої він нещодавно звільнився. Поліцаї його забрали та з 8 до 12 години били, погрожували та змусили написати на себе та поставити підпис. Після обіду його у багажнику вивезли до лісопосадки та сказали уїжджати з району. Він побитий пішки прийшов додому. Потім він найняв собі адвоката ОСОБА_12 , яка порадила йому погодитися та взяти на себе хоча б ст. 125 КК України і він через її переконання написав на себе. В райвідділі у нього забрали докази. Потім він змінив адвоката. Відповідаючи на запитання прокурора, захисту та суду обвинувачений зазначив, що кіоск, де працювала ОСОБА_11 був біля магазину АТБ на Інгульці, до АТБ він заходив, додому йшов через стадіон, бо живе там поруч, з ним в цей момент були банківські картки Приват та ОТБ, мобільний телефон Note, сумка чорна чоловіча; потерпілу не знав, вперше побачив її в райвідділу на впізнанні, там потерпіла скаржилась, що її хтось побив, поліція запропонувала їй свою версію і вона погодилась, він також погодився на версію, яку йому запропонувала його адвокат; він звертався до СМЕ, проте там йому сказали, що він має щось взяти у слідчого; потерпіла бреше в своїх показаннях; він не пам`ятає, щоб протягом судового розгляду казав, що вона його била і слід судити її, а не його.

Перед судовими дебатами обвинувачений заявив клопотання про свій повторний допит, під час якого пояснив, що 05.10.2018 він прийшов з роботи, на роботі отримав заробітну плату, потім пішов до своєї жінки, хотів з нею провести час, вона не захотіла, вони посварились, він трошки випив та сам пішов відпочивати, потім йшов та побачив жінку попереду себе, захотів познайомитись, підійшов до неї та намагався познайомитись, проте між ними виникла сварка - жінка некоректно відповіла, дуже образливо для людини, яка сиділа в тюрмі і на цьому ґрунті виникла сварка - вони зчепились на місті, він дав їй "оплеуху", а вона кинулась на нього і вони зчепились, у його сумці обірвався ремінь, він вже не бажав з нею знайомитись і почав шукати свою сумку, було темно і він попросив жінку підсвітити мобільним телефоном, бо його телефон залишився в сумці, вона його "послала" і вони знову зчепились та почали бити один одного - він бив її, а вона била його, потім вони впали на коліна разом, далі він знову почав шукати свою сумку, не знайшов, звернувся до жінки - вона дзвонила в цей момент комусь, він попросив підсвітити йому, вона відмовила та сказала, що подзвонила друзям, які зараз приїдуть та відірвуть йому голову, потім він побачив світло і подумав, що це приїхали друзі жінки, він був один і вирішив втекти, вранці до нього приїхала поліція - катували його та примушували взяти все на себе, проте він у жінки нічого не брав і не мав наміру щось брати, у нього є свій телефон, а також є гроші, отже чужий телефон йому не потрібен. Отже, він визнає те, що через злобу бив жінку, почувши від неї образу, таким чином він визнає ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідаючи на запитання прокурора та захисту обвинувачений зазначив, що вдарив потерпілу ляпасом по обличчю, вони штовхались, хапались за одежу, може він і кулаком попав їй по обличчю декілька разів, за волосся її не тягнув, нічого їй не різав, про порізи йому нічого не відомо, як він бив жінку він показав на слідчому експерименті, це записано на відео і він це підтверджує; у жінки нічого не забирав, він шукав своє - шукав сумку; наміру напасти на жінку не було, був намір тільки познайомитись та випити разом; у нього в той момент був перстень на руці, ножа не було, ніж, який поліція знайшла у нього вдома дала йому знайома для ремонту, він поламаний, ручка зафіксована і він не придатний для носіння, звертає увагу на цю обставину; він не знає, чи міг він поранити потерпілу перснем; він не вимагав у неї телефон, а просив надати, щоб підсвітити та знайти свою сумку, визнає лише тілесні ушкодження за ч. 1 ст. 125 КК України і просить суд перекваліфікувати його дії, інше все не визнає; він після відбуття покарання та звільнення став на шлях виправлення, тривалий час знаходиться на волі і нічого не допускав за цей час; на підпитку розпустив руки, але не було для нього сенсу щось забирати у потерпілої - у нього все є - і телефон і гроші на два телефони, отже доказів на ст. 187 КК України не має, при цьому слідство з самого початку і не думали про ст. 187 КК України, а потім через час з`явився і свідок ОСОБА_13 , який до цього не давав покази і взялась ст. 187 КК України, яка є не доведеною, подія тривала приблизно 30 хвилин, проте для розбійного нападу йому б хватило і 2-5 хвилин, в нього є досвід і він не витрачав би 30 хвилин, щоб щось забрати у жінки, наявність гострого предмету не доведена, наміру вчиняти дії за ст. 187 КК України він не мав.

Показання потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_7 у суді пояснила, що з 5 на 6 жовтня йшла з магазину АТБ, набрала по телефону знайомого ОСОБА_14 і розмовляла з ним, щоб не було сумно йти, дійшла до середини стадіону і там її наздогнав чоловік та відразу різко схопив за її телефон та намагався його забрати, вирвати з її руки. Вона зрозуміла, що відбувається, міцно тримала телефон та стала чинити опір, а він почав бити її в область обличчя, наніс приблизно п`ять ударів у щелепу знизу, вона була на каблуках та впала на коліна, в цей момент телефон поклала до кишені, чоловік став говорити віддай телефон, вона відповіла, що впустила і не знає де телефон, почала шукати ніби то телефон, а чоловік знову почав бити її руками в область обличчя і вимагати телефон. Вона просила не бити, благала, говорила що в неї є маленька дитина, але він не реагував, вона намагалась захиститись та схопити його руками, в цей момент вони близько зустрілись обличчя до обличчя, потім він став лізти під спідницю, вона сильно закричала і чоловік втік. Вона думала, що він втік, дістала телефон щоб зателефонувати та попросити допомоги, але почула, що чоловік повертається назад, знову сховала телефон в кишеню, а цей чоловік різко схопив її за волосся і тримав, не відпускав, при цьому щось шукав і сказав, що якщо не знайде, то вб`є її, в цей момент вона відчула на шиї дотик гострого предмету, схожого на канцелярський ніж, лезо було тонке, вона зрозуміла, що чоловік приставив їй до шиї ніж і реально сприяла загрозу своєму життю, перестала кричати, стала вести себе тихо бо дуже сильно злякалася. Потім відчула щось гаряче на руках, подивилася і побачила, що в неї кров, вона сказала чоловіку, що він її порізав, потім відчула біль в області перенісся і правого вуха, почала знову кричати, попросила у нього свою сумку, стала діставати серветки, а чоловік вихопив із сумки її гаманець, продовжуючи тримати її за волосся. В гаманці було 13 грн. та 5 доларів США, чоловік викрав їх разом з гаманцем. Потім вона побачила фари автомобіля, чоловік її відпустив і став втікати, а вона кинулась на автомобіль, то були працівники поліції, вони посадили її до автомобілю, потім стали оглядати територію, бачила як знайшли її пояс і барсетку, в автомобілі показали барсетку, в ній бачила телефон, ремінь барсетки був надірваний. Потім відвезли її до відділення поліції, там викликали швидку допомогу, поїхала до лікарні. Після події на стадіоні була в стресовому стані, не могла пояснити що саме відбувалося, що відбувалося в поліції і лікарні взагалі погано пам`ятає. Потім, коли трішки відійшла від пережитого, дала покази слідчому. Чи проводився огляд місці події не пам`ятає, лише момент коли знайшли її пояс і барсетку, коли вона перебувала у автомобілі, підписи у протоколі огляду місця події належать їй, де їх ставила не пам`ятає, яка це уже була година також не пам`ятає.

В подальшому потерпіла надала суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження за її відсутності із зазначенням, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого на даний час не має. Планує подавати у цивільному судочинстві. При винесенні вироку покладається на розсуд суду, але бажає вищої міри покарання, передбаченої по даній статті (том 2 а.с.242).

Показання свідків, допитаних в ході судового розгляду.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показав, що 6 жовтня близько 12 години ночі або після 12 години ночі, розмовляв з потерпілою по телефону, вона йшла додому. Через 3-5 хвилин розмови в телефоні почув сторонні звуки, чоловічий голос, нецензурну лайку, шум схожий на шелест одягу, і слова віддай телефон чи де телефон, чулися звуки схожі на удари чи падіння. Потім зв`язок перервався, став їй телефонувати не відповідала. Вранці потерпіла сама зателефонувала і розповіла, що на неї напав чоловік коли йшла через стадіон, бив, забрав мобільний телефон чи намагався забрати. Ввечері коли приїхав до ОСОБА_15 побачив, що вона перебуває у стресовому стані, поріз був на переніссі та біля вуха, з якого боку не пам`ятає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду показала, що їй зателефонувала сестра ОСОБА_17 та повідомила, що він себе погано почуває, його забирала поліції, побила. Коли приїхала ОСОБА_17 був у синцях по всьому тілу, гуля на голові, вказав, що намагаються звинуватити у грабежі. Далі зазначила, що з ОСОБА_17 знайома з літа 2018 року, підтримувала дружні стосунки, періодично зустрічалися, 06.10.2018 бачилася з ним, він приходив ввечері до неї на роботу, запропонував сходити з ним погуляти, але відмовилась, і він пішов, куди піде не говорив. Але чому сестра ОСОБА_17 зателефонували саме їй, обґрунтовано пояснити не змогла.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показав, що вночі після 00.00год. до чергової частини відділення поліції надійшло повідомлення від громадян про те, що на стадіоні кричить жінка, кличе на допомогу. Він на той момент перебував у складі слідчої оперативної групи. Коли заїхали на стадіон на автомобілі, побачили - 1 особа на землі, інша над нею, стали приближатися, особа, що зверху стала тікати, а жінка кинулась на автомобіль, в світлі побачили, що це молода жінка, спідниця піднята практично до поясу, голова в крові, була в шоці, блокувала автомобіль, не давала проїхати. Оскільки не знали, які у неї тілесні ушкодження та їх тяжкість, не змогли переслідувати особу яка втікала, а жінку посадили до автомобіля, дали можливість заспокоїтися, потім доставили до відділку де вона дала пояснення. Все, що на той момент вона могла повідомити, було зафіксовано.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що був понятим на слідчих діях, біля стадіону в день, коли саме не пам`ятає, була потерпіла, Куліш, статист, хто саме теж не пам`ятає, потерпіла на статисті показувала як наносились удари, як падала, потім за місцем проживання ОСОБА_17 на проведенні обшуку, де знайшли канцелярський ніж, де саме не пам`ятає, про проведення впізнання не пам`ятає. При повторному допиті, після дослідження протоколу пред`явлення особи для впізнання, протоколу слідчого експерименту та протоколу обшуку з відеозаписами проведення цих слідчих дій, свідок підтвердив, що ці слідчі дії проводились за його участі, підписи у протоколах належать саме йому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 суду показав, що був понятим при проведенні впізнання, де дівчина впізнала ОСОБА_17 , який здійснив напад на неї, завдав тілесних ушкоджень. Все знімалось на камеру, проводилось впізнання з адвокатом, понятими. Підписи у протоколі впізнання належать йому, але його підпис наявний біля іншого прізвища.

Суд знаходить, що стороною обвинувачення повністю доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Вина ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами:

- вищевказаними показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , згідно яких є очевидним, що обвинувачений ОСОБА_3 при вищевказаних обставинах вчинив напад на потерпілу ОСОБА_7 з метою заволодіння її майном, застосувавши до потерпілої насильство, небезпечне для її життя та здоров`я - показання потерпілої повністю збігаються із показаннями свідка ОСОБА_14 , який достовірно чув через телефонний зв`язок з потерпілою у вказаний вище день та час, коли стався напад на потерпілу, голосну вимогу віддати телефон, їх показання не містять протиріч, не викликають сумнівів, також узгоджуються з іншими матеріалами справи, які достовірно документально підтверджують телефонну розмову між потерпілою та цим свідком у вказаний день та час, коли на потерпілу стався розбійний напад із документальним підтвердженням телефонних номерів, у свою чергу показання потерпілої стосовно погрози з боку обвинуваченого застосування до неї небезпечного для її життя насильства, які вона сприймала реально - повністю підтверджуються нижченаведеними матеріалами справи - медичними довідками та висновками судово-медичних експертиз, які у свою чергу не викликають сумнівів та не містять протиріч.

Крім показань вищевказаних осіб, вина ОСОБА_3 підтверджується наступними дослідженими в ході судового розгляду доказами:

- протоколом огляду місця події, проведеного 06.10.2018 року в період часу з 03:10 год. до 03:40 год., об`єктом якого є ділянка відкритої місцевості на стадіоні, який розташований поблизу КЗШ №102, що по вул. Сонячна, 14 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. На землі виявлена чоловіча сумочка чорного кольору із мобільним телефоном «Nous», банківська картка Приватбанк, дві банківські картки «ОТР банк» на ім`я ОСОБА_21 , запальничка салатового кольору, ключі з брелком блакитного кольору з написом «Ford» (а.с.5-8 том 4);

- постановою від 06.10.2018 про визнання вилучених предметів речовими доказами у справі (а.с.23,24 том 4);
- висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №61 від 09.10.2018, яким встановлено, що на момент проведення огляду у потерпілої ОСОБА_7 виявлені ушкодження у вигляді синців та подряпин обличчя, подряпин обох вушних раковин, лівої бокової поверхні шиї та першого пальця правої кисті, внутрішньо-шкіряного крововиливу волосяної частини потиличної області по серединній лінії і за лівою вушною раковиною; синця у проекціях правої гілки нижньої щелепи. Синці та внутрішньо-шкіряні крововиливи виникли від дії тупого твердого предмету (-ів), індивідуальні властивості яких на ушкодженнях не відобразилися. Подряпини спричинені предметом, що мав загострений кінець (край). Враховуючи особливості ушкоджень, експерт вважає за можливе спричинення їх 06.10.2018р. Ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як 6 днів і за цією ознакою належать до Легких тілесних ушкоджень (а.с.27-28 том 4);

- висновком експерта №9/61 від 18.10.2018 підтверджена наявність у потерпілої ОСОБА_22 тілесних ушкоджень. Механізм їх утворення, локалізація, характер і давність їх виникнення повністю відповідає попередньому висновку. Експертом додатково визначено, що потерпілій було нанесено не менш як 8 травматичних дій, а характер, локалізація та особливості ушкоджень виключають можливість спричинення їх внаслідок одноразового падіння потерпілої на площину з висоти власного зросту (а.с.29-30 том 4);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.11.2018, в ході проведення якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала серед пред`явлених їй осіб чоловіка, який стоїть третім зліва направо і вказала на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши, що саме цей чоловік здійснив напад на неї 06.10.2018 року приблизно о 01:00 год. поблизу Криворізької загальноосвітньої школи №102, що по вул. Сонячна, 14 в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. Впізнала його за віком, статурою та рисами обличчя (а.с.34-36 том 4);

- протоколом огляду від 04.12.2018р., в ході якого оглянуто та вилучено наданий потерпілою мобільний телефон «HUAWEY Y5II Dual Sim» золотистого кольору, сім-карту, карту пам`яті, коробку та пакет документів на його придбання (а.с.67-74 том 4);

- постановою від 04.12.2018 про визнання вилучених предметів документами та речовими доказами у справі (а.с.75-76 том 4);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.12.2018, з метою перевірки і уточнення показань потерпілої ОСОБА_7 , під час якого остання на місці показала та розповіла, яким саме чином у відношенні неї було скоєно кримінальне правопорушення (а.с.77-79 том 4);

- висновком експерта №3421/18 від 13.12.2018 про визначення ринкової вартості мобільного телефону, сім-картки та карти пам`яті (а.с.82-86 том 4);

- інформацією ПАТ «Держаний ощадний банк України» Філія Дніпропетровське регіональне управління щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України станом на 06 жовтня 2018 року (а.с.88-90 том 4);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2018, з метою перевірки і уточнення показань підорюваного ОСОБА_3 , під час якого останній на місці показав та розповів, яким саме чином він завдавав удари потерпілій (а.с.129-131 том 4);

- висновком експерта №31 від 03.01.2019, яким встановлено, що свідчення потерпілої ОСОБА_7 співпадають з об`єктивними судово-медичними даними щодо спричинений їй синців та внутрішньо-шкіряного крововиливу від ударів тупими твердими предметами, подряпин твердим предметом, що мав загострений край (країку). Свідчення підозрюваного частково співпадають з судово-медичними даними в частині спричинення потерпілій синців та внутрішньо шкіряного крововиливу від ударів тупими твердими предметами. Свідчення підозрюваного в частині спричинення потерпілій подряпин нігтями, каблучкою не підтверджуються об`єктивними судово-медичними даними, тому що характер виявлених у потерпілої подряпин не властивий для утворення від дії нігтів, каблучки (а.с.149-150 том 4);

- протоколом огляду наданих ОСОБА_7 п`яти аркушів паперу формату А-4, на яких у форматі двостороннього друку мається друкована інформація щодо витрат абонента « ОСОБА_23 » за період часу з 05.10.2018 по 06.10.2018, від 17.01.2019 (а.с.165, 167-171 том 4), зі змісту яких встановлено телефонне з`єднання, яке мало місце 06.10.2018 року о 00:13:10 год., а саме вихідний дзвінок на №04 тривалістю 05 хвилин 30 секунд, тому визначено, що приблизний час, в який ОСОБА_3 розпочав вчинення злочину 00:18 год. 06.10.2018 року;

- протоколом огляду наданих ОСОБА_14 семи аркушів паперу формату А-4, на яких у форматі двостороннього друку мається друкована інформація щодо витрат абонента « ОСОБА_23 » за період часу з 05.10.2018 по 06.10.2018, від 18.01.2019 (а.с.174, 176-182 том 4), зі змісту яких встановлено телефонне з`єднання, яке мало місце 06.10.2018 року о 00:13:10 год., а саме вхідний дзвінок з номеру НОМЕР_3 тривалістю 05 хвилин 30 секунд, тому визначено, що приблизний час, в який ОСОБА_3 розпочав вчинення злочину 00:18 год. 06.10.2018 року.

У свою чергу судом встановлено, що досудове слідство проведено з дотриманням всіх процесуальних норм.

Як зазначено вище, винність ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні, насамперед, підтверджується показами потерпілої ОСОБА_24 , які вона давали як під час судового розгляду, так і під час досудового слідства. ЇЇ покази відзначались послідовністю і узгодженістю між собою і містили дані щодо часу, мотиву, знаряддя злочину, способу застосування насильства, погроз, наслідків таких дій та інших фактичних обставин злочину, які складають елементи кримінально-караного діяння і які визнаються судом доведеними.

Підстав сумніватися в показаннях потерпілої у суду відсутні.

Оцінивши кожний доказ окремо, суд знаходить, що вони є належними, допустимими й достовірними.

Оцінивши сукупність зібраних доказів суд знаходить, що вони взаємозв`язані і є достатніми для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_3 .
Таким чином, суд вважає, що сукупність вищенаведених доказів дозволяє дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 187 КК України за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розбій належить до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів. Він посягає на два об`єкти: право власності й особу (її здоров`я і життя).

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає способом заволодіння майном або його утримання.

Насильство при розбої застосовується до особи, яка зазнала нападу. Під такою особою слід розуміти власника майна, особу, у володінні чи під охороною якої перебуває майно, на яке здійснюється посягання, а так само інших осіб, які перебувають на місці вчинення розбою і можуть, на думку винного, перешкодити йому у заволодінні чужим майном.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Заподіяння в процесі розбою легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості тілесного ушкодження, позбавлення волі, вчинене способом, небезпечним для життя або здоров`я особи, яка зазнала нападу, нанесення побоїв, що мало характер мордування, охоплюється ст. 187 КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями не потребує.

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-який формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що, якщо вій протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погрози, якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. Таким чином, головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. Для кваліфікації діяння за ст. 187 КК України не має значення, чи мав винний намір приводити погрозу насильством, небезпечним для життя або здоров`я, до виконання.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням або з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном.

При цьому, доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на розбійний напад, не відповідають фактичним встановленим в ході судового розгляду обставинам і відхиляються судом. Також не приймаються до уваги і позиція обвинуваченого щодо своїх дій відносно потерпілої, а саме те, що він намагався познайомитись із потерпілою, звернувся до неї усно з цією пропозицією, проте отримав грубе усне ображання у свій бік, що викликало у нього, як у раніше судимого чоловіка відповідну реакцію, через яку він наніс їй ляпаси, на що отримав від неї удари, після чого, під час сумісної штовханини і він і потерпіла наносили один одному удари руками. Зазначені доводи обвинуваченого і повідомлена ним версія подій повністю спростовуються сукупністю вищезазначених досліджених доказів, які є належними і допустимими, які узгоджені між собою, доповнюють один одного, відтворюють єдину картину і не мають між собою протиріч. Такими доказами є показання потерпілої, яка і на досудовому слідстві і в ході судового розгляду показала, що обвинувачений напав на неї, намагаючись вихватити її телефон своєю рукою, через опір потерпілої почав наносити їй удари в область обличчя та вголос вимагати віддати йому належний їй телефон, що достовірно почув свідок ОСОБА_14 , який в цей момент був на телефонному зв`язку із потерпілою і даний зв`язок у вказаний момент часу підтверджується належними доказами документально, далі обвинувачений, продовжуючи свої дії розбійного нападу застосував до потерпілої небезпечне для її життя та/чи здоров`я насильство, а саме приставив до її лівої бокової поверхні шиї предмет, що мав загострений кінець (край), що підтвердилось зазначеним вище висновком судово-медичної експертизи, яка вказує на відповідне тілесне ушкодження у потерпілої та виключає застосування нігтей та/чи каблучки обвинуваченого і внаслідок цих дій потерпіла реально сприйняла погрозу для свого життя.

Також судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого про те, що він під час досудового розслідування піддався катуванню, побиттю та насильству з боку працівників поліції (слідства), що спростовується постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві про закриття кримінального провадження від 16.06.2022 (том 3, а.с. 71-73).

Ухвалюючи вирок, суд, в числі іншого, враховує, що відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 КК України, є тяжким злочином, особу винного, який не одружений, дітей чи осіб похилого віку на утриманні не має, працює слюсарем черговим та з ремонту устаткування в ТОВ «МЕТПРОМ ГРУП», за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо скарг не надходило,на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, раніше судимий, зокрема за ч.ч. 1, 2 ст. 187 КК України, кримінальне правопорушення вчинив під час непогашених та не знятих судимостей, в судовому засіданні зазначив, що визнає вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України.

Щодо особи обвинуваченого, суд звертає увагу на те, що обвинувачений, який за вчинення розбою відбував покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 років з конфіскацією майна і був звільнений 09.06.2018 року через короткий час після звільнення - майже через чотири місяці вчиняє новий тяжкий умисний корисливий злочин - розбій. Такі обставини, крім очевидної високої суспільної небезпеки в діях обвинуваченого, вказують також на те, що обвинувачений, після звільнення з місць позбавлення волі не зробив належних для себе висновків і не став на шлях виправлення, що обов`язково повинно враховуватись судом при призначенні йому певної міри покарання.

Суд також звертає увагу і на те, що протягом усього часу судового розгляду, обвинувачений в судових засіданнях нестримано поводився відносно до потерпілої - неодноразово висловлював в її бік усні погрози щодо її подальшого засудження, не у свою чергу і без дозволу головуючого усно в бік потерпілої оголошував репліки негативного характеру, чим проявляв неповагу до потерпілої, як до учасника судового процесу і як до особи, яка потерпіла від його злочинних дій, у зв`язку з чим неодноразово отримував попередження від головуючого. Таке ставлення обвинуваченого до судового процесу і безпосередньо до потерпілої вказує на відсутність розкаяння, а також на повну відсутність усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, за якими він обвинувачується, що також враховується судом при призначенні покарання відповідно до вимог статті 65 КК України.

При цьому обвинувачений, визнаючи за собою вину у вчиненні дій, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України виклав свою версію спричинення потерпілій тілесних ушкоджень і їх причину, проте така версія і повідомлені обвинуваченим обставини - намагання познайомитись з потерпілою, грубе ображання потерпілої в його адресу, що побудило обвинуваченого дати їй ляпаси, потім взаємна штовханина та взаємне нанесення ударів не відповідають фактичним встановленим судом обставинам, спростовуються сукупністю зазначених вище доказів і не приймаються судом до уваги. Таким чином, суд не може врахувати визнання обвинуваченим своєї вини частково, оскільки за позицією обвинуваченого він повністю заперечує ті обставини щодо своїх дій, які викладені в обвинувальному акті і є доведеними.

У свою чергу судом враховується думка потерпілої, яка при винесенні вироку покладається на розсуд суду, але бажає для обвинуваченого вищої міри покарання, передбаченої по даній статті.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обставина, яка обтяжує йому покарання рецидив кримінальних правопорушень.

Враховуючи всі вищевикладені обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_3 , обставину, яка обтяжує йому покарання, суд вважає, що покарання йому повинно бути призначене у вигляді позбавлення волі на максимальний термін, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України з реальним його відбуттям, з конфіскацією майна. Підстав для застосування статті 69 КК України судом не знайдено.

При цьому, судом беззаперечно враховується, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.12.2018 відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави (а.с.136-139 том 4).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_3 був затриманий 27.12.2018 року о 22 годині 10 хвилин (а.с.140-141 том 4).
На стадії судового провадження, ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 було змінено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт та звільнено з-під варти негайно (а.с.208-212 том 1).

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період з 27.12.2018 по 13.06.2019 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, та призначити покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі із конфіскацією майна.
Строк відбування покарання обраховувати з часу приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбування покарання час, проведений ОСОБА_3 під вартою в період з 27 грудня 2018 року по 13 червня 2019 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:
- а.с.23,24,57,58 том 4 повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 , знявши арешт з майна;

- а.с.75,76 том 4 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Документи - а.с.75,76 том 4 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_7 .

Матеріали кримінального провадження №0001079 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №213/348/19, пр. №1-кп/213/20/22.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Згідно ч.6 ст.376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Крім того засудженому роз`яснено вимоги ч.3 ст.376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1 .