справа № 462/5184/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 11.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солонка,
Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, безробітного, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12 серпня 2022 року, не маючи водійського посвідчення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи злочинні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел, що посягає на встановлений порядок оформлення документів, які видаються державною установою, замовив у невстановленої досудовим розслідуванням особи виготовлення підробленого посвідчення водія на власне ім`я. При цьому, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання у с. Солонка Львівського району Львівської області, в ході моніторингу мережі Інтернет через соціальної мережі «Instagram» домовився з невідомою особою про виготовлення підробленого посвідчення водія та розуміючи, що передбачену законом процедуру отримання посвідчення водія він не проходив та вказаний документ буде підробленим, вчинив пособництво в цьому надавши необхідні дані, а саме:свої паспортні дані, ідентифікаційний код платника податків, власне фотозображення та зразок підпису на чистому аркуші паперу формату А4 і цим самим заздалегідь обіцяв придбати підроблений документ - посвідчення водія. На виконання вказаної домовленості 06 вересня 2022 року близько 19.30 годин, ОСОБА_3 за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою, за грошову винагороду у розмірі 10 000 гривень, у відділенні №2 «Нова пошта» по вул. Стрийська, 1К в с. Солонка Львівського району Львівської області, отримав підроблене посвідчення водія серії/номер НОМЕР_1 видане 02.09.2022 ТСЦ№ 0541 на його ім`я.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані як пособництво не встановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім цього, ОСОБА_3 11 вересня 2022 року, близько 15 годин 15 хвилин, здійснюючи керування транспортним засобом марки «Renault Clio Symbol» із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_4 та перебуваючи на площі Двірцева, 1 у м. Львові, був зупинений працівниками патрульної поліції за порушення п.3.34 Правил дорожнього руху України, а саме: здійснив зупинку в зоні дії знаку «Зупинка заборонена» та на вимогу працівників поліції, діючи протиправно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив і надав поліцейському УПП у Львівській області ОСОБА_5 під час перевірки документів завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке нібито видане 02.09.2022 територіальним сервісним центром №0541 на його ім`я і таким чином використав завідомо підроблений документ.
Такі його дії кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Таким чином ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві не встановленій особі у підроблені посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України та обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену у присутності захисника-адвоката ОСОБА_6 , в якій зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст.358 КК України, беззаперечно визнає в повному обсязі, вважає, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі.
Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2617-VIII, також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням його та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до частини 2 ст. 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

З урахуванням вказаного, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_3 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії за ч.5 ст.27, ч. 1 ст. 358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, тобто як пособництво не встановленій особі у підробленні посвідчення, яке видається державною установою та надає право, з метою його збутута як використання завідомо підробленого документа.

Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При призначенні покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу, його щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (проступку), також вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Саме таке покарання, на думку суду, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене кримінальне правопорушення, але й буде запобігати вчиненню обвинуваченим нових злочинів, внесені корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність, позбавить можливості вчиняти нові злочини і буде необхідним для попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі ст.124 КПК України судові витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1510,24 грн. за проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/114-22/16314-ДД від 23.09.2022 року Львівським НДЕКЦ МВС України слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання

- за ч.5 ст.27, ч. 1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 100(ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 ( одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 ( вісімсот п`ятдесят ) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати у розмірі 1510,24 грн. за проведення судової технічної експертизи № СЕ-19/114-22/16314-ДД від 23.09.2022 року Львівським НДЕКЦ МВС України .

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 02.09.2022ТСЦ №0541 на ім`я ОСОБА_9 а залишити при матеріалах кримінального провадження.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1