ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0001620 від 20.12.2019 року за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 червня 2022 року щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, не працюючого, раніше не судимого;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

ЄУНСС: 725/328/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_11
НП: 11-кп/822/290/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком в 1 рік.

Визнано винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з іспитовим строком в 1 рік.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку районного суду, 15 грудня 2019 року о 21 год. 20 хв. неповнолітній ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з неповнолітнім ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходились в магазині «Максимал», який розташовано в м. Чернівці по вул. Руська, 250. У вказаному місці і в зазначений час ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , діючи умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та перешкоджаючи своїми діями нормальній роботі магазину, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятними правилами поведінки у суспільстві та громадському місці підійшли до відвідувача магазину ОСОБА_10 і вчинили з ним словесний конфлікт.

Після цього ОСОБА_6 показово і безпричинно наніс потерпілому Чеботар близько 10 ударів кулаками правої і лівої руки в ділянки обличчя та тулуба.

ОСОБА_7 , продовжуючи вчиняти наведені вище протиправні дії під час нанесення потерпілому ударів ОСОБА_12 , не намагаючись зупинити його дії, разом з останнім наніс ОСОБА_10 два удари кулаками правої і лівої рук і два удари ногою в ділянку тулуба. Внаслідок таких дій потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

15.12.2019 року з 21 години 00 хвилин по 21 годину 30 хвилин в результаті наведених вище дій обвинувачених було зірвано режим роботи магазину «Максимал».

На вказаний вирок районного суду надійшли апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі не погоджується із оскаржуваним вироком, вважає що він винесений з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що в діях обвинувачених відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України.

Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року та постанову Верхового Суду України від 04 жовтня 2012 року у справі №5-7к12 в яких зазначено про відмежування кримінального правопорушення за ст. 296 КК України від інших схожих злочинів.

Зауважує, що критеріями розмежування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 КК України з іншими кримінальними правопорушенням є об`єкт посягання - громадський порядок, а також мотив явної неповаги до суспільства.

Звертає увагу на те, що до початку судового розгляду між обвинуваченими та потерпілим укладено угоду про примирення, яка свідчить про діяння, які були направлені на нанесення тілесних ушкоджень, а не на порушення громадського порядку.

Вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є надто суворим та не співмірним з тяжкістю кримінального правопорушення.

Просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за відсутністю в діяннях останніх складу кримінального правопорушення.

Захисник ОСОБА_9 у поданій апеляційній скарзі не погоджується із вироком районного суду, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Стверджує, що районним судом було допущено помилку у кваліфікації діянь обвинувачених, оскільки їх дії були спрямовані не на порушення громадського порядку, зриву роботи в магазині, а безпосередньо щодо потерпілого, якому було спричинено легкі тілесні ушкодження.

Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року та постанову Верхового Суду України від 04 жовтня 2012 року у справі №5-7к12 в яких зазначено про відмежування кримінального правопорушення за ст. 296 КК України від інших схожих злочинів.

Зазначає, що в даному випадку мав місце словесний конфлікт між потерпілими та обвинуваченими.

Звертає увагу на те, що до початку судового розгляду між обвинуваченими та потерпілим укладено угоду про примирення, яка свідчить про діяння, які були направлені на нанесення тілесних ушкоджень, а не на порушення громадського порядку.

Вважає, що районний суд призначив обвинуваченому ОСОБА_7 надто суворе покарання, яке не співрозмірне із скоєним кримінальним правопорушенням, та без належного врахування особи обвинуваченого.

Просить скасувати оскаржуваний вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за відсутністю в діяннях останніх складу кримінального правопорушення.

На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 надійшло заперечення прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_13 , в якому прокурор вважає подану апеляційну скаргу безпідставною, а вирок районного суду законним та обґрунтованим.

Прокурор зазначає, що стороною обвинувачення на підставі належних доказів повністю доведено вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Звертає увагу суду на відеозапис із камер відеоспостереження магазину «Максимал» де відображена хуліганська поведінка обвинувачених.

Вказує, що угода про примирення, на яку посилався апелянт, не відповідає вимогам закону, оскільки в районному суді вказана угода не надавалась та не затверджувалась, сторона обвинувачення за даною угодою не ознайомлювалась.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть вироку, вимоги апеляційних скарг та заперечення прокурора, думку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, думку потерпілого ОСОБА_10 , який не заперечував проти задоволення апеляційних скарг, надавши учасникам кримінального провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченим останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом було дотримано.

Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 районний суд обґрунтував ретельно дослідженими у судовому засідання доказами та дійшов вірного висновку про доведеність їх вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Зокрема, вина обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України підтверджується наступними доказами.

Висновком судової медичної експертизи, відповідно до якої у потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: синці: в проекції крила лівої здухвинної кістки; по задньо-зовнішній поверхні лівого плеча; в правій орбітальній ділянці; на чолі справа; в проекції кута нижньої щелепи зліва з переходом на щоку. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких (том 1 а.с. 26-27).

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим та відеозаписом слідчого експерименту (а.с. 28-30).

Протоколом огляду відеозапису з камер відео спостереження подій, які відбулися з потерпілим в магазині «Максимал» 15.12.2019 року та самим відеозаписом (том 1 а.с. 49-51).

Протоколами про пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками (том 1 а.с. 61-66).

Протоколом проведення слідчого експерименту з свідком та доданим до нього відеозаписом (том 1 а.с. 69-72).

Крім вищевказаних письмових доказів, які були досліджені районним судом та перевірені апеляційним судом, вина ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підтверджується і показами потерпілого та свідка, які були допитані в районному суді та узгоджується із показами обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи допитаний в районному суді підтвердив обставини нанесення ударів потерпілому, але при цьому не підтвердив кількості ударів, вказавши, що наніс потерпілому один удар по спині, від чого той впав. Також вказав, що після наведених подій втрутилася продавчиня магазину і більше вони потерпілого не били і вийшли з магазину.

Обвинувачений ОСОБА_6 будучи допитаний в районному суді пояснив, що їхній знайомий ОСОБА_14 біля входу в магазин ударив Чеботаря по сідницях, а коли той увійшов в магазин , він і ОСОБА_7 пішли за ним і в приміщенні магазину «Максимал» він наніс потерпілому один удар в обличчя, а Берлінський наніс потерпілому один удар по спині. Зазначив, що конфлікт у магазині тривав по часу приблизно одну хвилину. Продавчиня їх розбороняла.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи допитаний в судовому засіданні районного суду пояснив, що станом на 15.12.2019 року обвинувачених не знав. 15.12.2019 року ввечері він зайшов в магазин «Максимал» на вул. Руська в м. Чернівці. Біля вітрини в магазині стояли двоє хлопців і він попросив їх відійти, щоб він вибрав для себе товар. Він зробив замовлення і біля холодильника в магазині йому було нанесено удар. Зазначив, що ОСОБА_7 і ОСОБА_6 били його по черзі.

Свідок ОСОБА_15 будучи допитаною в судовому засіданні районного суду пояснила, що бачила відео з камер відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 15.12.2019 року. На відео було зафіксовано, як де-кілька хлопців били потерпілого. Магазин «Максимал» працює з 06 години ранку до 01 години ночі. Відеозапис вона передала працівникам поліції. Власницею цього магазину є її донька. В магазині вона працює офіційно-зареєстрована як приватний підприємець. Вважає, що описаними вище подіями була зірвана робота магазину.

Вищевказані покази свідка та потерпілого узгоджуються із письмовими доказами по справі та підтверджують вину ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК Укарїни.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вказаним обвинуваченням, а доводи апеляційних скарг захисників не спростовують висновки, що були покладені в основу вироку районного суду.

Захисники в поданих апеляційних скаргах посилаються на відсутність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, оскілки, на їх думку, об`єктом посягання був не громадський порядок, обвинувачені діяли не з явної неповаги до суспільства адже між ними та потерпілими виник словесний конфлікт.

За ст. 296 КК України передбачається кримінальна відповідальність за вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Для юридичної оцінки діяння за ст. 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

На переконання колегії суддів, зміст і спрямованість протиправного діяння, яке були вчинено обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , районний суд встановив правильно, а тому підстав для іншої кваліфікацій дій обвинувачених немає.

Матеріалами провадження та покази обвинувачених та потерпілого об`єктивно підтверджується, що обвинувачені до подій, які їм інкримінуються не були знайомі із потерпілим, жодного конфлікту, який передував би діям обвинувачених не встановлено.

Покази обвинувачених, свідка та потерпілого щодо кількості ударів, місць їх нанесення та тривалості конфлікту свідчать про те, що обвинувачені не мали на меті завдання шкоди лише потерпілому з якихось особистих спонукань, а об`єктом посягання в даному випадку не було здоров`я потерпілого.

Згідно показів потерпілого, що підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_6 , перший удар потерпілому був нанесений ногою по сідницям, що свідчить про хуліганський мотив дій обвинувачених, оскільки такі дії були направлені не на завдання шкоди здоров`ю потерпілого, а мали на меті грубе порушення громадського порядку.

Наявність хуліганського мотиву випливає із зриву роботи магазину, що підтверджується довідкою наданою ОСОБА_15 .

На переконання апеляційного суду позицію сторони захисту щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та наявності іншого складу кримінального правопорушення, спрямована на уникнення обвинуваченими кримінального покарання.

Доводи апелянтів щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовуються правильними висновками районного суду.

Щодо доводів апелянтів з приводу незаконності призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у зв`язку із його суворістю, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при ухваленні вироку вказаних вимог дотримався повністю.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання районний суд врахував тяжкість вчиненого злочину, особу обвинувачених, те що вину у пред`явленому обвинуваченні вони не визнали.

Районний судом визнано обставинами, які пом`якшують покарання: вчинення злочину у неповнолітньому віці і відсутність претензій з боку потерпілого.

Всі обставини, які впливають на призначення покарання та на які посилаються апелянти в апеляційних скаргах, були належним чином враховані районним судом при призначенні покарання та були підставою для застосування вимог ст. 75 КК України.

Призначене районним судом покарання у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з мінімальним іспитовим строком в 1 рік, свідчить про врахування всіх можливих обставин, які пом`якшують покарання, та обставин на які посилаються захисники у поданих апеляційних скаргах.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення та особу обвинувачених, апеляційний суд погоджується із обраним районним судомо видом і розміром покарання.

Вирок районного суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є належно мотивованим, обґрунтованим, законним, а тому відсутні правові підстави для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 296 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2

"Копія. Згідно з оригіналом."
Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

17.10.2022 року

(дата засвідчення копії)