Справа № 553/5020/22
Провадження № 1-кс/553/1367/2022
У Х В А Л А

Іменем України

13.10.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001144 від 05.10.2022,

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001144 від 05.10.2022.

З клопотання вбачається, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за В провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження внесені до ЄРДР за №0001144 від 05.10.2022 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, за фактом того, що 04.10.2022 року до ЧЧ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Харків, просп. Льва Ландау, 27, внаслідок вибуху невідомого предмета помер ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , крім того, до лікарні доставлено ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 (ЖЄО 12721 від 04.10.2022)

04.10.2022 в період часу з 19:09 по 20:36 проведений огляд місця події за адресою: м. Харків, просп. Льва Ландау, 27, під час якого виявлено та вилучено: змив РБК з ложа трупа гр. ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії; змив РБК з ложа трупа гр. ОСОБА_3 , який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії; змив РБК з калюжі на місці події, який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії.

05.10.2022 вищевказані речові докази оглянуто у встановленому КПК порядку та винесено постанову про визнання зазначених вилучених предметів речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Отже, підставою для накладення арешту на майно є факт вилучення вищевказаних речей, які мають доказове значення вчинення кримінального правопорушення злочину.

Метою накладення арешту на вилучене майно є його збереження, оскільки, їх повернення призведе до неминучого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, з метою уникнення винної особи від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що вилучені речі є тимчасово вилученим майном, та мають значення речового доказу у кримінальному провадженні, прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, підтримав клопотання.

Відповідно до положень ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Слідчий суддя, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та перевіривши відповідність даного клопотання вимогам ч. 7 ст. 237 КПК України, дійшов такого висновку.

На підставі ч. 1 ст. 171 КПК України прокурор звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядком, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом, знаряддям чи доказом вчинення злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.Відповідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З доданого до клопотання витягу з ЄРДР встановлено, що 04.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001144 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до доданого до клопотання протоколу огляду місця події від 04.10.2022, 04.10.2022 в період часу з 19:09 по 20:36 проведений огляд місця події за адресою: м. Харків, просп. Льва Ландау, 27, під час якого виявлено та вилучено: змив РБК з ложа трупа гр. ОСОБА_4 , який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії; змив РБК з ложа трупа гр. ОСОБА_3 , який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії; змив РБК з калюжі на місці події, який поміщено до паперового конверту та опечатано биркою, на якій маються підписи всіх учасників слідчої дії.

Постановою слідчого від 05.10.2022 вищевказані речі було визнано речовим доказом у кримінальному провадженню №0001144 від 04.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має на меті забезпечити докази у кримінальному провадженні, оскільки речі та документи, що були вилучені в ході огляду місця події підпадають під ознаки ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, і вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження та є достатні підстави вважати, що вказані речі та документи можуть бути прихованим, пошкодженим, зіпсованим, знищеним чи відчуженими.

При цьому, органом досудового розслідування не доведена наявність підстав для накладення арешту на змиви РБК, оскільки вони не є тимчасово вилученим майном, визнанні речовими доказами та не потребують застосування до них такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Змиви, які зафіксовані як матеріальний об`єкт, створені безпосередньо спеціалістами органу досудового розслідування і не належать іншій фізичній чи юридичній особі, яка, в разі ненакладення на них арешту, може заявити про свої права на таке майно.Клопотання не містить обґрунтування того, що існують ризики зникнення чи знищення майна, яке не має законного власника (володільця), якому може бути повернуто, а також зникнення або знищення таких об`єктів, які створені органом досудового розслідування та перебувають у його володінні.Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тому клопотання задоволенню не підлягає.Керуючись ст. ст. 167, 170 - 173, 175 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_2 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0001144 від 05.10.2022 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 5-тиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .