УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.10.2022 Справа №607/17343/21

Провадження №1-кп/607/280/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представників потерпілих

адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у м. Тернополі кримінальне провадження №0002430 від 19 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року), ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону №2341-ІІІ від 05 квітня 2001 року) та ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону №875-ІX від 03 вересня 2020 року),-

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 подав клопотання про зміну запобіжного заходу, застосованого до нього ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року у виді застави, на особисте зобов`язання. Сплачені за нього кошти застави просить повернути заставодавцям. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на його належну процесуальну поведінку та негативний вплив на фінансове становище заставодавців введення воєнного стану на території України.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотань обвинуваченого.

Представники потерпілих підтримали думку прокурора.

Інші учасники кримінального провадження підтримали клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 з мотивів у ньому викладених.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 201 КПК України, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 грудня 2020 року, у кримінальному провадженні №0002430, із врахуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо підозрюваного ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 630 600 гривень.

22 грудня 2020 року заставодавцями внесено грошові кошти в якості застави, визначеної вказаною ухвалою суду підозрюваному ОСОБА_10 у загальному розмірі 630 600 грн. на відповідний розрахунковий рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області за наданими реквізитами.

Також, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_10 , із врахуванням скрутного матеріального становище заставодавців, підтвердженого належними доказами, зменшено розмір застави до 482600 гривень.

За змістом ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності і обставини зазначені у вказаній нормі Закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, стороною захисту не наведено жодних доказів того, що обставини, які існували на момент обрання запобіжного заходу, змінилися, наявні на той момент ризики зменшились або зникли.

Обвинувачений ОСОБА_10 дотримується умов застосованого запобіжного заходу у виді застави, що свідчить про дієвість саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, такий запобіжний захід забезпечує належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, в ході розгляду даного клопотання судом встановлено, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді застави продовжують існувати та не зменшилися. А більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризам.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну йому запобіжного заходу із застави на особисте зобов`язання слід відмовити.

Окрім цього, захисник ОСОБА_7 просить вирішити клопотання ОСОБА_16 , яке міститься в матеріалах справи, про скасування в повному обсязі арешту з транспортного засобу «Mitsubishi Outlander XL», 2008 року випуску, колір жовтий, д.н.з. НОМЕР_1 VIN номер транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_16 .

Прокурор та представники потерпілих заперечили щодо задоволення клопотання.

Інші учасники судового провадження підтримали заявлене клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, суд вважає, що в клопотанні ОСОБА_16 , як власника зазначеного транспортного засобу, слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Під час розгляду даного клопотання встановлено, що 22 грудня 2020 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0002430 та накладено арешт на транспортний засіб марки «Mitsubishi Outlander XL», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Як вбачається із змісту даної ухвали, на вказаний автомобіль накладено арешт з метою збереження речових доказів.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотань про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, суд повинен з`ясувати мету, правову підставу для накладення арешту на майно. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом».

Зважаючи на обставини кримінального провадження, зокрема те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2021 року скасовано арешт накладений ухвалою від 22 грудня 2020 року, в частині позбавлення права користування транспортним засобом «Mitsubishi Outlander XL», що в свою чергу не призводить до порушення прав власника, з врахуванням завдання арешту майна запобігання відчуженню, пошкодженню чи знищенню речових доказів (транспортного засобу), і того, що такі ризики наявні, суд вважає, що потреба в застосуванні арешту майна не відпала, а тому клопотання не підлягає до задоволення.

Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту, у тому вигляді який він існує на момент звернення із відповідним клопотанням, слід залишити без змін, таким чином обмеження права розпорядження (відчуження) цього майна буде співрозмірним завданню кримінального провадження.

Також на даній стадії судового провадження, судом ще не досліджувалися докази у кримінальному провадженню у т.ч. речові, тому суд не вбачає достатніх підстав для скасування арешту майна на даний час.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 174, 177-179,182, 194, 196, 201 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про зміну раніше застосованого до нього запобіжного заходу у виді застави на особисте зобов`язання відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_16 про скасування арешту з автомобіля «Mitsubishi Outlander XL», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити ОСОБА_16 для відома.

Головуючий суддяОСОБА_1