Справа № 202/5341/21
Провадження № 1-кп/202/141/2022
УХВАЛА
Іменем України

31 березня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження №0000783 від 03.08.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, громадянка України, офіційно не працевлаштована, незаміжня, має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року народження, має базову середню освіту, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судима;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.311 КК України, -

в с т а н о в и в:

Обвинуваченій обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 09.04.2022 року, прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу під час досудового слідства та судом не змінилися, а застосування до обвинуваченої жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 на домашній арешт, посилаючись на безпідставність ризиків, зазначених стороною обвинувачення, на виконання підозрюваною, під час досудового розслідування, свої процесуальних обов`язків.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала думку свого захисника.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вважає, що при обранні та неодноразовому продовжені запобіжного у вигляді тримання під вартою обвинуваченій суд ураховував вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому суд зазначав, що ризик переховування обвинуваченої від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Суд зазначав, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

На час розгляду цього клопотання ризик можливості незаконного впливу на свідків у обвинуваченої значно зменшився, оскільки не допитано тільки одного свідка, в забезпеченні явки якого у сторони обвинувачення виникають труднощі, що вже декілька разів було підставою для відкладення судових засідань, існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину з урахуванням тривалості розгляду справи перестало бути підставою для тримання обвинуваченої під вартою, ризик переховування обвинуваченої від суду об`єктивно стороною обвинуваченою не підтверджений, щодо ризику вчинення інших кримінальне правопорушень, то стороною обвинувачення не надано підтверджень про існування зазначеного ризику.
Суд, із врахуванням особи обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, зважаючи на обставини воєнного стану, що унеможливлює розгляд кримінального провадження у розумні строки, оскільки доставка осіб, які тримаються під вартою, здійснюється виключно для продовження строків тримання під вартою, вважає доречним змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
. ОСОБА_5 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнити обвинувачену з під варти в залі суду.
Покласти на обвинувачену наступні обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до суду;
-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-не відлучатися з м. Дніпро без дозволу суду.
Обвинуваченій письмово під розпис повідомити про покладені на неї обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_6