ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 591/1186/18 Номер провадження 11-кп/814/55/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за №0000028, за апеляційними скаргами директора ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (з доповненнями), в інтересах ОСОБА_12 , на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 06 березня 2018 року, укладену між прокурором та ОСОБА_13 .

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Горлівка Донецької обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.5 ст.27 ч.2 ст.258-5 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 8 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 149 600 гривень, без призначення додаткових покарань - позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та конфіскації майна.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

За вироком суду ОСОБА_13 визнано винуватим і засуджено за те, що він з червня 2016 року по жовтень 2017 року, діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, достовірно усвідомлюючи те, що «ЛНР» є терористичною організацією, а також про функціонування у складі «політичного» блоку терористичної організації «ЛНР» так званих «Міністерства фінансів «ЛНР», «Державного комітету доходів та зборів «ЛНР», «Державного митного комітету «ЛНР», «Державного банку «ЛНР», з корисливих мотивів та з метою сприяння вчиненню невстановленими особами суб`єктів господарської діяльності, які діють на території «ЛНР» фінансового та матеріального забезпечення терористичної організації «ЛНР», що забезпечувало безперешкодне отримання ним незаконних доходів на тимчасово окупованій території Луганської області України, сприяв фінансуванню діяльності терористичної організації «ЛНР» шляхом постачання комерційної продукції ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окуповану територію Луганської обл. та сплати при цьому невстановленими особами суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «ФОРС-Плюс» («Луганська народна Республіка», Луганська обл., код 61113511) та ФОП « ОСОБА_14 » («Луганська народна Республіка», Луганська обл., код 61113511), які зареєстровані на даній території у відповідності до так званих законів «ЛНР» і, зокрема, так званого Закону «ЛНР» «О ставках ввозной пошлины и порядке ее взымания» від 22 травня 2015 року, не передбачених чинним законодавством так званих «митних платежів» до так званого «бюджету «ЛНР».

Для здійснення вказаної вище злочинної діяльності особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, спільно з ОСОБА_13 , який фактично виконував обов`язки представника (регіонального менеджера) компанії ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської обл., а також іншими невстановленими службовими особами суб`єктів господарської діяльності, які зареєстровані на території «ЛНР», досягнуто попередньої домовленості про вчинення фінансування діяльності терористичної організації «ЛНР» шляхом організації постачання комерційної продукції снекової та непродовольчої груп товарів виробника ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на окуповану територію Луганської області та сплати при цьому невстановленими особами суб`єктів підприємницької діяльності ТОВ «ФОРС-Плюс», ФОП « ОСОБА_14 », які зареєстровані на цій території у відповідності до так званих законів «ЛНР», так званих «митних платежів», так званого «бюджету «ЛНР» через фінансові структури терористичної організації «ЛНР».

З червня 2016 року по жовтень 2017 року ОСОБА_13 , перебуваючи в службовій залежності від особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, й фактично будучи його підлеглим, неофіційно працював у ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на посаді представника (регіонального менеджера) компанії ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської обл.

Згідно з узятими на себе злочинними зобов`язаннями ОСОБА_13 , перебуваючи на тимчасово окупованих територіях Луганської обл., діючи під керівництвом щодо виконання організаційно-розпорядчих вказівок особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на підставі «Меморандума о коммерческой политике № 01/01/06» укладеного між ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» та ТОВ «МИР ПИВА» (вул. Максима Богдановича, 128а-5 м. Мінськ Республіка Білорусь), «Меморандума о коммерческой политике» між ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» та ТОВ «ФОРС-Плюс» («Луганська народна Республіка», Луганська обл., код 61113511), «Меморандума о коммерческой политике» між ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і ФОП « ОСОБА_14 » («Луганська народна Республіка». Луганська обл., код НОМЕР_1 ), підписаних особисто особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, виконував функції з організації постачання, розповсюдження продукції снекової та непродовольчої груп товарів ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окупованій території Луганської обл.

Зазначена продукція постачалась спочатку на підставі офіційно укладеного контракту №021014 від 02 жовтня 2014 року між ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і ТОВ «МИР ПИВА» на адресу ТОВ «МИР ПИВА» в Республіку Білорусь, де проходила процедуру сертифікації, розмитнення, в подальшому потрапляла на тимчасово окуповану території Луганської обл. через ліквідовані відповідно до Наказу ДФС України від 27 листопада 2014 року №331 митні пости Луганської митниці ДФС України, зі сторони території Російської Федерації.

Організацію документального приховування поставки комерційної продукції за названою вище схемою здійснювали особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_13 та невстановлені службові особи ТОВ «ФОРС-Плюс» («Луганська народна Республіка», Луганська область, код 61113511), ФОП « ОСОБА_14 » («Луганська народна Республіка». Луганська область, код ), які зареєстровані та звітують фіскальним органам на території підконтрольній терористичній організації «ЛНР», мають реєстраційні реквізити юридичної особи за так званими законами «ЛНР» і відповідні печатки.

При перетинанні кордону України з Російською Федерацією та в`їзді продукції з території Російської Федерації на тимчасово окуповану територію Луганської обл. через ліквідовані митні пости Луганської митниці ДФС України невстановленими службовими особами ТОВ «ФОРС-Плюс» та ФОП « ОСОБА_14 » сплачувались обов`язкові так звані «митні платежі», що зараховувались до так званого бюджету «ЛНР».

ОСОБА_13 виконував усі організаційно-господарські вказівки особи, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, щодо здійснення раніше узгодженого й обопільно відомого плану дій з метою розширення торгівельних мереж та обсягів продажу комерційних товарів снекової та непродовольчої груп виробництва ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на території, підконтрольній терористичній організації, обробляв доведені йому завдання по кількості поставок, асортименту, залишків продукції у того чи іншого дистриб`ютора (ТОВ «ФОРС-Плюс», ФОП « ОСОБА_14 »), оплати за продукцію, в тому числі питання перетинання товаром кордону між Україною та Білорусією, а в подальшому з Білорусії до Російської Федерації й в Україну (на територію Донецької та Луганської обл.), а також питання оплати відповідних платежів, що підлягали сплаті при перетинанні товаром кордону між Російською Федерацією й Україною (на території тимчасово окупованих районів Донецької та Луганської обл.), питання маркетингу, інші робочі питання, які виникали під час постачання товару та оплати за його поставку.

Також ОСОБА_13 на виконання визначеного для учасників плану дій майже щоденно доповідав особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, засобами електронного зв`язку у програмних комплексах «Viber» і «Skype» про обсяги наявної у дистриб`юторів продукції, надходження грошових коштів за вчинені приховані поставки та організацію подальшого продажу поставленої продукції на тимчасово окупованих територіях Луганської обл., а також спільно із невстановленими службовими особами так званих ТОВ «ФОРС-Плюс» та «ФОП ОСОБА_14 » організовував постачання даної продукції на тимчасово окуповану територію Луганської обл., тим самим безпосередньо виконував всі дії, направлені на реалізацію спільного злочинного плану і сприяв наданню фінансових активів до так званого бюджету терористичної організації «ЛНР» у вигляді так званих «митних платежів», тобто сприяв фінансуванню терористичної організації «ЛНР».

ОСОБА_13 на виконання єдиного плану протиправних дій спільно з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, мав особистий корисливий мотив, оскільки за вчинення наведених вище дій отримував грошові винагороди у сумах: 03 червня 2016 року - 31570 гривень (шляхом перерахування на особисту картку ПАТ «Приватбанку» ОСОБА_13 ), 18 травня 2017 року - 50000 гривень, 17 червня 2017 року - 80600 гривень; 24 липня 2017 року - 52500 гривень, 23 серпня 2017 року - 47500 гривень, 18 вересня 2017 року - 51000 гривень (ці суми отримував особисто в м. Маріуполь Донецької обл.), а також мав отримати 16 жовтня 2017 року - 79000 гривень, які були вилучені слідчими СВ УСБУ в Сумській області під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_13 всього отримав 392170 гривень, які нараховувались йому за виконання організаційно-господарських завдань від ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і отримувалась ним різними шляхами: як у безготівковій формі, так і безпосередньо готівкою, при виїзді за межі тимчасово окупованих районів Донецької та Луганської обл., а саме до м. Маріуполь Донецької обл.

ОСОБА_13 , перебуваючи на території м. Горлівка Донецької обл. і періодично виїжджаючи на тимчасово окуповану територію Луганської обл., забезпечуючи виконання вказаного вище злочинного плану дій, діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою групою осіб, з метою безперешкодного отримання незаконних доходів на тимчасово окупованій території Луганської обл. України, а також сприяння фінансовому забезпеченню терористичної організації «ЛНР» у вигляді передачі фінансових активів під час перетину комерційних товарів, вчинив пособницькі дії, направлені на забезпечення постачання продукції ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окуповану територію Луганської обл. на адресу суб`єктів господарської діяльності «ЛНР» - ТОВ «ФОРС-Плюс» («Луганська народна Республіка», Луганська область, код 61113511) і ФОП « ОСОБА_14 » («Луганська народна Республіка», Луганська область, код ), та сплати при цьому так званих «митних платежів» до так званого бюджету «ЛНР».

З червня 2016 року по жовтень 2017 року особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_13 й іншими невстановленими службовими особами суб`єктів господарської діяльності, які зареєстровані на території «ЛНР», організував постачання продукції снекової та непродовольчої груп товарів ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окуповану територію Луганської обл.

За оформленими відповідно до контракту № 021014 від 02 жовтня 2014 року між ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і ТОВ «МИР ПИВА» вантажно-митними деклараціями №016408513 від 29 червня 2016 року - 23478 доларів США (583978 гривень), №116 409282 від 12 липня 2016 - 24217 доларів США (601859 гривень), № 016409857 від 21 липня 2016 - 21431 доларів США (531750 гривень), №116 411655 від 23 серпня 2016 - 15888 доларів США (401828 гривень), №116 412148 від 01 вересня 2016 - 17200 доларів США (448607 гривень), №016 413620 від 29 вересня 2016 - 18273 доларів США (473234 гривень) відбулись поставки продукції на адресу ТОВ «МИР ПИВА», а в подальшому через територію Російської Федерації на тимчасово окуповану територію Луганської обл. на загальну суму 120 489 доларів США (3 041 259 гривень).

При ввезенні ж товару за названими вище 6 митними деклараціями в 2016 році на територію Луганської обл. на виконання злочинного плану дій до бюджету «Луганської Народної Республіки» передано (сплачено) невстановленими службовими особами ТОВ «ФОРС-Плюс» і ФОП « ОСОБА_14 », фінансових активів - так званих «митних платежів» на суму 30 832 гривень 81 копійок, тобто здійснено фінансування діяльності терористичної організації «ЛНР» на цю суму.

ОСОБА_13 всі свої дії та рішення, пов`язані з виконанням доведеного йому злочинного плану дій, обговорював з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, зокрема питання постачання групи товарів виробника ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» на тимчасово окуповану територію Луганської обл., у тому числі способу перетинання товару кордону між Україною та Білорусією, а в подальшому з Білорусії до Російської Федерації та в Україну (на територію Донецької та Луганської обл.), питань оплати відповідних платежів, що підлягали обов`язковій сплаті при перетинанні комерційних товарів кордону між Російською Федерацією та Україною (на територію тимчасово окупованих районів Луганської обл.). При цьому, без вчинення активних дій з боку ОСОБА_13 , направлених на забезпечення збільшенню кількості замовлень продукції ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» з боку суб`єктів господарської діяльності «ЛНР» - ТОВ «ФОРС-Плюс» і ФОП « ОСОБА_14 », завершення виконання спільного злочинного плану по переміщенню комерційних товарів на тимчасово окуповану території й сплати так званих «митних платежів» до так званого «бюджету ЛНР» не було би здійснено.

Окрім того, проблемні питання, що виникали в ході реалізації злочинного плану по впровадженню схеми прихованої форми поставки товарів, ОСОБА_13 доповідав за допомогою електронної пошти, а також у телефонному режимі особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження.

ОСОБА_13 , особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та інші учасники кримінального правопорушення вживали заходів конспірації з метою унеможливлення викриття їх діяльності. Для цього використовували розроблену й відому лише для цієї групи осіб термінологію, зокрема Луганську і Донецьку обл. учасники групи називали між собою під умовним терміном «Восток», також було заборонено поширювання інформації щодо факту поставок ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» власної продукції для торгівлі на тимчасово окупованих територіях Луганської обл., а також Донецької обл. та АР Крим, для взаємообміну інформацією використовували корпоративні електронні прилади та відповідне програмне забезпечення Корпорації «S.Group», що має систему логічного цифрового захисту доступу і шифрування інформації.

З червня 2016 року по жовтень 2017 року фінансові активи, які надійшли від спільників виконання злочинного плану дій ТОВ «ФОРС-Плюс» та ФОП « ОСОБА_14 », які не пройшли офіційної реєстрації на території України, але є зареєстрованими на тимчасово окупованій території Луганської обл. у терористичній організації «ЛНР», у сумі 30832 гривень 81 копійка зараховані до так званого «бюджету «ЛНР», з якого фінансуються штучні незаконні утворення силового та політичного блоків структури терористичної організації «ЛНР», зокрема «Міністерство фінансів «ЛНР», «Державний комітет доходів та зборів «ЛНР», «Міністерство внутрішніх справ «ЛНР», «Міністерство державної безпеки «ЛНР», «Міністерство оборони «ЛНР», «органи прокуратури «ЛНР», бойові підрозділи «ЛНР», які в тому числі ведуть бойові дії проти сил антитерористичної операції в Луганській і Донецькій обл., а також вчиняють терористичні акти та диверсії.

Таким чином, із червня 2016 року по жовтень 2017 року в м. Горлівка Донецької обл. і на тимчасово окупованих територіях Донецької, Луганської обл., ОСОБА_13 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами, протиправно, умисно, з корисливих мотивів сприяв передачі фінансових активів - сплаті так званих «митних платежів» на загальну суму - 30 832 гривень 81 копійка до так званого «бюджету» терористичної організації «ЛНР» невстановленими службовими особами ТОВ «ФОРС-Плюс» і ФОП « ОСОБА_14 ».

В апеляційній скарзі директор ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 просить змінити вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року, виключити з цього рішення посилання суду, які стосуються причетності ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і його посадових осіб до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2018 року за №0000028, за ч.5 ст.27 ч.2 ст.258-5 КК України.

Свої вимоги ОСОБА_8 мотивує тим, що ухвалений на підставі угоди оскаржуваний вирок порушує права, свободи та законні інтереси, шкодить діловій репутації ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і його посадових осіб, так як:

у формулюванні обвинувачення констатовано винуватість товариства та його посадових осіб в учиненні кримінального правопорушення, чого ними не здійснювалось, однак вони не мали процесуального статусу в даному кримінальному провадженні, не допитувались як свідки, не могли надати докази на спростування такої преюдиції та скористатися правами сторони захисту;

відсутність у вироку вказівки на прізвище директора юридичної особи не свідчить про неможливість його ідентифікації через дані відкритого державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_12 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить змінити вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року, виключити з цього рішення посилання суду на « ОСОБА_12 » та замінити його на «особа, щодо якої матеріали виділені в окреме провадження».

Адвокат ОСОБА_9 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що:

згадування прізвища ОСОБА_12 у вироку щодо ОСОБА_13 є неприпустимим, оскільки в ньому ОСОБА_12 фактично визнано винуватим у іншому кримінальному провадженні з порушенням права на захист та без проведення процедури судового розгляду, передбаченої законом, а також наведення мотивів зобов`язання ОСОБА_13 сприяти у викритті злочинної діяльності ОСОБА_12 ;

сторона обвинувачення вважає за необхідне використати оскаржуваний вирок як доказ винуватості ОСОБА_12 .

В апеляційній скарзі з доповненнями адвокат ОСОБА_11 , в інтересах ОСОБА_12 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Такі вимоги адвокатом ОСОБА_11 мотивовано тим, що місцевим судом залишено поза увагою:

те, що ухвалений ним вирок на підставі угоди констатує винуватість ОСОБА_12 в учиненні кримінального правопорушення, яку не встановлено в кримінальному провадженні щодо нього, ґрунтується на неналежних і невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, що суперечать доказам, тим самим порушую законні права та інтереси ОСОБА_12 , оскільки він не мав можливості здійснювати свій захист у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_13 ;

наявність ідентифікації ОСОБА_12 в оскаржуваному рішенні в частині наведення обов`язків ОСОБА_13 за умовами угоди, при цьому таку ідентифікацію можна зробити також зі змісту повідомлення про зміну підозри та нову підозру в учиненні кримінальних правопорушень від 20 березня 2018 року, й з урахуванням того факту, що всі судові рішення є відкритими, підлягають оприлюдненню в електронній формі;

відсутність у матеріалах провадження належних даних на підтвердження дієздатності та добровільного волевиявлення ОСОБА_13 на укладення угоди про визнання винуватості;

неможливість виконання ОСОБА_13 взятих на себе за угодою зобов`язань щодо явки за викликом до суду.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_12 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року та направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Адвокат ОСОБА_10 скаргу обгурнтовує тим, що оскаржуваний вирок:

встановлює обставини вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення як співучасником, судовий розгляд щодо якого не здійснювався та відсутні дані про його винуватість, що є неприйнятним, унеможливлює право останнього на захист і особисту присутність в судовому засіданні, порушує принцип презумпції невинуватості;

містить дані, за якими можливо ідентифікувати особу, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, а також всі судові рішення є відкритими, підлягають оприлюдненню в електронній формі;

долучено до матеріалів іншого кримінального провадження як доказ винуватості ОСОБА_12 .

У заявлених клопотаннях директор ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 (на час подання апеляційної скарги), директор ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_15 (на час апеляційного розгляду), ОСОБА_12 та його представник адвокат ОСОБА_16 , просили здійснювати апеляційний розгляд за їх відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; міркування прокурора та захисника обвинуваченого про заперечення щодо апеляційних скарг, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апелянтів і дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 й частково задоволення апеляційних скарг директора ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (з доповненнями) з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Статтею 370 КПК України регламентовано, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом повною мірою не дотримано.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з положень ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За вимогами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України та положень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочинів, форми вини і його мотивів. Але суд позбавлений права вирішувати питання про винуватість особи, щодо якої матеріали кримінального провадження виділенні в окреме провадження.

За змістом приписів ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч.1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Наведені ж положення корелюються з ч.1 ст.7 КПК України, в якій визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, однією з яких є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст.17 КПК України передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч.5 ст. 17 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що ця презумпція вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату. Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумпцію невинуватості (рішення у справах «Мінеллі проти Швейцарії», «Нераттіні проти Греції», «Діду проти Румунії», «Нестак проти Словаччини», «Гарицкі проти Польщі»).

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 за ч.5 ст.27 ч.2 ст.258-5 КК України, встановив, що наведене кримінальне правопорушення він учинив за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та іншими невстановленими під час досудового розслідування особами.

Поряд з цим місцевий суд у мотивувальній частині вироку зазначив назву товариства, через яке здійснювалося фінансування тероризму та в якому працював ОСОБА_13 - ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ», а також особу, у викритті злочинної діяльності якої повинен сприяти ОСОБА_13 - ОСОБА_12 .

Між тим, обвинувачення ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і ОСОБА_12 не було предметом судового розгляду в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_13 . Водночас матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_12 виділені в окреме провадження.

Така преюдиція щодо кримінально-протиправної діяльності названих осіб входить в колізію з нормами КПК України щодо вільної оцінки доказів і суперечить передбаченим ст.7 КПК України загальним засадам кримінального провадження - верховенству права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Натомість міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Таким чином, доводи апелянтів про істотне порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими, через це оскаржуваний вирок слід змінити, виключити з нього посилання суду на «Пробачая ОСОБА_17 » та «ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ», вважати правильним - «особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження» й «товариство з продажу снекової та непродовольчої груп товарів» відповідно. Застосоване судом апеляційної інстанції формулювання, яке стосується лише загальної, родової ознаки юридичної особи, з урахуванням широкої варіативності його тлумачення, усуне можливість ідентифікації товариства та впливу на його права й інтереси, а також ділову репутацію при здійсненні господарської діяльності.

Оскільки згадані порушення можуть бути виправлені в порядку апеляційної процедури, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_13 до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку, як просять адвокати ОСОБА_11 і ОСОБА_10 .

Суд апеляційної інстанції наголошує, що знеособлені дані фізичної та юридичної осіб не дозволяють ідентифікувати їх без проведення судового розгляду щодо них з дослідженням відповідних доказів, у тому числі, й у спосіб, запропонований апелянтами.

Так, доводи адвоката ОСОБА_11 про ідентифікацію ОСОБА_12 шляхом співставлення вироку з повідомленням про зміну підозри та нову підозру в учиненні кримінальних правопорушень від 20 березня 2018 року є неспроможними, оскільки дані про осіб, які містяться у процесуальних документах, складених слідчим або прокурором (обвинувальному акті, повідомленні про підозру, тощо) у даному чи іншому кримінальному провадженні, не слугують підставою для визнання вироку на підставі угоди про визнання винуватості однієї особи таким, що стосується прав, свобод та інтересів інших осіб. Ці процесуальні документи, на відміну від вироку суду, містять твердження сторони обвинувачення про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.13 ч.1 ст.3 КПК України), з викладенням обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у відповідності з вимогами ст. ст.91, 92, 277, 291 КПК України.

Так само неспроможними колегія суддів уважає твердження адвокатів щодо використання оскаржуваного вироку як доказу винуватості ОСОБА_12 , адже вирок ухвалений на підставі угоди щодо однієї із декількох осіб не має преюдиційного значення для кримінального провадження щодо інших осіб, а визнання винуватості першою не є доказом вини останніх (п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11 грудня 2015 року).

Кримінальний процесуальний кодекс України не звільняє сторону обвинувачення від доказування відповідних обставин у кримінальному провадженні щодо однієї особи в разі наявності судового рішення щодо іншої особи.

Більше того, інші процесуальні кодекси так само передбачають обмежену преюдиційність вироку чи ухвали суду, постановлених в кримінальному провадженні. Відповідно ж до ч.6 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, і лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Такі ж норми містяться у ст.82 Цивільного кодексу України та ст.75 Господарського кодексу України.

Право обвинуваченого на визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення та укладення угоди про визнання винуватості передбачено кримінальним процесуальним законом і може бути вільно використано ним відповідно до принципу диспозитивності.

Невизнання своєї вини іншими особами у кримінальному провадженні не повинно бути обставиною, яка унеможливлює або ускладнює реалізацію права обвинуваченого на укладання угоди про визнання винуватості і не є правовою підставою для скасування вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_11 , які зводяться до відсутності в матеріалах провадження належних даних на підтвердження дієздатності та добровільного волевиявлення ОСОБА_13 на укладення угоди про визнання винуватості, неможливості виконання останнім взятих на себе за угодою зобов`язань щодо явки за викликом до суду, то ці доводи не стосуються прав та інтересів осіб, щодо яких кримінальне провадження не розглядалось, у тому числі й ОСОБА_12 . Так, судове провадження в місцевому суді здійснювалось виключно щодо ОСОБА_13 , він та його захисники згаданих порушень не вбачали, ухвалений вирок у апеляційному порядку не оскаржували, вважаючи рішення законним і обґрунтованим.

Тим не менше, з матеріалів убачається, що суд першої інстанції належним чином переконався в тому, що ОСОБА_18 цілком розуміє обставини, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також у добровільності укладення ним угоди в присутності 2 захисників останнього, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції від 28 березня 2018 року. Натомість обставин, які би ставили під сумнів добровільність волевиявлення обвинуваченого чи свідчили про очевидну неможливість виконання ним узятих на себе за угодою зобов`язань, ураховуючи зміст та характер таких обов`язків, у кримінальному провадженні не встановлено, а тому місцевий суд правильно вирішив про відсутність визначених у п.п.4,5 ст.474 КПК України підстав для відмови в затвердженні угоди. Окрім того, що стосується наслідків невиконання угоди про визнання винуватості вже після її затвердження, то існує передбачений ст.476 КПК України механізм звернення в такому випадку прокурора до суду, який затвердив з клопотанням про скасування вироку. Відомості про здійснення вказаних дій стороною обвинувачення в даному кримінальному провадження відсутні, навпаки сторони процесу (прокурор і захисник) у апеляційному суді висловили позицію про залишення без зміни вироку щодо ОСОБА_13 .

Відповідно до ч.3 ст.475 КПК України мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити зміст укладеної угоди, в якій згідно з ч.1 ст.472 КПК України (зміст угоди про визнання винуватості) зазначаються обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою. Тому зазначення покладених на ОСОБА_13 обов`язків наведеного характеру в оскаржуваному вироку, за яким прийнято рішення щодо затвердження угоди про визнання винуватості, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а доводи адвоката ОСОБА_9 в цій частині є необґрунтованими.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 підлягає задоволенню, апеляційні скарги директора ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (з доповненнями) частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 , в інтересах ОСОБА_12 , задовольнити.
Апеляційні скарги директора ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» ОСОБА_8 , адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (з доповненнями), в інтересах ОСОБА_12 , задовольнити частково.
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2018 року щодо ОСОБА_13 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на:
«ТОВ «СНЕК ЕКСПОРТ» і замість нього вважати правильним у мотивувальній частині вироку «товариство з продажу снекової та непродовольчої груп товарів»;
« ОСОБА_12 » та замість нього вважати правильним у мотивувальній частині вироку «особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження».
В іншій частині вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4