Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/401/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому об`єднане кримінальне провадження № 0000245 та № 0000416 стосовно ОСОБА_7 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2022 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Стародуб Петрівського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст..89 КК України, вважається таким, що не має судимостей,

визнано винуватим та засуджено: за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Згідно ст..70 КК України ОСОБА_7 за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 судові витрати за проведення експертиз в сумі 2622 грн.60 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

На стадії підготовчого провадження, ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2017 року кримінальні провадження № 0000245 від 17 червня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст. 384 КК України та № 0000416 від 20 вересня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст. 309 КК України об`єднані в одне судове провадження.

В процесі судового розгляду, за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 , ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2020 року, ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, а об`єднане кримінальне провадження № 0000245 та № 0000416 в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 закрито.

Згідно пред`явленого обвинувачення, 19.09.2017 року близько 18.00 год., ОСОБА_7 перебуваючи біля кладки через річку Інгулець між смт. Балахівка та с. Федорівка Петрівського району Кіровоградської області, діючи повторно умисно і цілеспрямовано, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область обличчя, в результаті якого ОСОБА_11 впав на землю.
Після цього ОСОБА_7 продовжив наносити ОСОБА_11 удари ногами в різні частини тіла до того моменту поки його злочинні дії не припинила ОСОБА_12 , яка знаходилась неподалік.
В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді ран підборіддя та слизової оболонки верхньої губи, які утворились внаслідок мінімум двох травматичних дій тупого предмету (предметів) які згідно висновку судово-медичної експертизи № 389 від 20.09.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з скороминучим розладом здоров`я не більше 6-ти діб.
Після цього, ОСОБА_7 , за версією слідства, умисно, з корисливих мотивів, діставши з кишені одягу ОСОБА_11 мобільний телефон «Nokia 301моделі» білого кольору та сховавши його від ОСОБА_12 , у такий спосіб відкрито заволодів мобільним телефоном ОСОБА_11 вартістю 200 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.
При таких обставинах дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд за результатами судового розгляду дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу даного кримінального правопорушення і перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Також суд дійшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 ознак повторності у крадіжці телефону, оскільки призначене за вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 27.01.2017 року покарання, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 України у виді 100 годин громадських робіт, засуджений ОСОБА_7 , за даними Олександрійського відділу центру пробації відбув і 12.05.2017 року знятий з обліку.
З посиланням на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка) і на підставі ст. 89 КК України дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вважається таким, що не має судимості.
У апеляційній скарзі прокурор у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , не оспорюючи правильність висновків суду про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 з ч.2 ст. 186 на ч.1 ст. 125 КК України та ч.1ст. 185 КК України, просить вирок районного суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, із закриттям судового провадження.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що оскільки ОСОБА_7 скоїв кримінальні проступки, передбачені ч.1 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України ще 19.09.2017 року, то на підставі ч.1 ст.49 КК України його слід звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 також просить вирок суду скасувати, а його підзахисного звільнити від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Зокрема зазначає про те, що з моменту вчинення ОСОБА_7 кримінальних проступків (19.09.2017 року) передбачених ч.1 ст.185 та ч.1 ст.125 КК України пройшло більше 4 років, при тому, що строки давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності обмежені 2 та 3 роками.

Однак суд, на думку адвоката, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував кримінальний закон, який підлягає застосуванню ( ст. 44 та ст.49 КК ) та недотримався вимог кримінального процесуального законодавства (ст.284 КПК) щодо закриття даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах думку прокурора, який частково підтримав свою та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали свою та апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В даному випадку суд першої інстанції вказаних вимог КПК дотримався не повністю, що вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Так, стаття 49 КК України обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили злочини. Строк давності - це передбачений Кримінальним кодексом певний проміжок часу після вчинення злочину, сплив якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучний сплив певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинення нею злочину певної тяжкості. Строки давності встановлені законом стосовно кожної із груп кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, і їх тривалість залежить від ступеня тяжкості вчиненого злочину: чим більш тяжким є злочин, тим більш тривалим є строк давності.
Благополучним визнається такий сплив зазначених строків давності, за якого особа, що вчинила злочин, протягом цих строків виконала дві умови: а) не ухилялася від слідства та суду та б) не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (ст. 532 КПК України).
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
У такому разі, коли підозрюваний, обвинувачений, підсудний заперечує проти застосування строків давності щодо нього, суд постановляє вирок, призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49 і ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Частина 5 ст. 74 КК України застосовується лише у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України). Якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою її підставою (закінчення строків давності) і вимагає закрити її, наприклад, за відсутністю події або складу злочину, суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись положеннями ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Суд встановив і матеріалами справи підтверджується, що протиправні дії ОСОБА_7 , які він вчинив 19 вересня 2017 року підпадають під санкцію ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст.185 КК України і за правилами ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків.
З цієї дати та на час ухвалення вироку (18 травня 2022 року) пройшло більше 4 років, перебіг строків давності не зупинявся і не переривався.
З вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 оспорює свою винуватість в умисному нанесенні потерпілому ОСОБА_11 легких тілесних ушкоджень та крадіжці телефону, це його право.
При такій позиції ОСОБА_7 , для правильного вирішення цієї справи, суд повинен був роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 особливості звільнення від кримінальної відповідальності та закриття справи, у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав та звільнення ОСОБА_7 від покарання і, в залежності від результатів ухвалити законне та обгрунтоване рішення .
Тобто суд першої інстанції, при ухваленні рішення в цій справі, при наявності підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України та звільнення його від кримінального покарання, неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосував закон, який підлягає застосуванню, що відповідно до п.4 ч.1 ст. та п.1 ч.1 ст.413 КПК України є наслідком зміни апеляційним судом оскаржуваного вироку, а не його скасування про що йдеться в апеляційних скаргах прокурора та захисника.
Підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 та ч.1 ст.185 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, колегія суддів апеляційного суду з урахуванням вищевикладеного не вбачає.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне внести зміни до вступної частини оскаржуваного вироку, у зв`язку з неправильними анкетними даними ОСОБА_7 , оскільки як вбачається з копії паспорту обвинувачений ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не 20 серпня 1981 року та прописаний він в АДРЕСА_1 , а не в АДРЕСА_2 .
Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 49, 74 КК України, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2022 року у об`єднаному кримінальному проваджені № 0000245 та № 0000416 стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 та ч.1 ст. 185 КК України - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_7 засудженим до остаточного покарання у виді 240 годин громадських робіт.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного остаточного покарання у виді 240 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України.
В решті вказаний вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2022 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4