Справа № 396/807/21
Провадження № 1-кп/396/69/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2022 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, має на утриманні малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 190, ч.1 ст. 357 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку),поєднану з проникненням у житло, заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також вчинив викрадення офіційних документів.
Кримінальні правопорушення було вчинено за наступних обставин.
Судом встановлено, що в першій декаді серпня 2020 року у вечірній час доби, більш точної дати та часу ні судом, ні слідством не встановлено, ОСОБА_3 , прийшов до нежилого домоволодіння, яке розташоване, за адресою АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5
ОСОБА_3 маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, з метою реалізації якого останній діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи корисливу мету, направлену на викрадення чужого майна, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незамкнуту хвіртку зайшов до середини подвір`я та попрямував в напрямку будинку, де підійшов до одного з метало пластикових вікон будинку, та за допомогою принесеної ним викрутки, здійснив віджим одного із віконі. Таким чином, продовжуючи свій злочинний умисел, проник до середини будинку, де помітив спортивний велосипед «BENNETO» біло-червоного кольору серійний номер якого ARS 2085644 вартістю 2100 грн., який за допомогою прикладання фізичної сили рук витягнув через вікно в яке і проникав до будинку, після чого з викраденим майном зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 2100 грн.
В подальшому з місця вчинення злочину ОСОБА_3 з викраденою коробкою передач зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальних збитків на суму 17 500 гривень.
Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, 06.08.2021 року близько 19 год, більш точного часу ні судом, ні досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та господаркою ОСОБА_13 приїхали до її будинку, що по АДРЕСА_4 , де остання проживає та яка запросила до домоволодіння з метою посидіти, відпочити.
Перебуваючи па подвір`ї спільно з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 сиділи за столом, спілкувались та в ході чого ОСОБА_3 , помітив на краю столу жіночу сумку чорного кольору, біля якої знаходилась платіжна банківська картка, видана на її ім`я ОСОБА_13 «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 .
Того вечора, близько 22 год., ОСОБА_12 запропонувала йти додому, так як було пізно та почала прямувати до виходу з подвір`я та за нею йшов ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а ОСОБА_3 залишився біля столу.
В цей час у ОСОБА_3 , виник раптовий умисел на заволодіння вказаною банківською картою, що є офіційним документом, таємно, умисно викрав належну потерпілій банківську картку «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_13 та рухаючись останнім, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, з корисливого мотиву, діючи умисно, таємно, з метою особистого матеріального збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що його дії ніким не помічені, так як всі присутні перед ним вийшли з подвір`я, скориставшись відсутністю господарки та інших осіб, шляхом вільноих доступу, перебуваючи на території подвір`я, взяв до рук банківську платіжну картку «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_13 , яку помістив до кишені.
Таким чином, сукупність норм до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вказує, шо документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).
Документи, що містять інформацію, яка посвідчує факти, здатні спричипити наслідки правового характеру, наприклад, реалізацію особою її прав, є офіційними документами.
Крім того, продовжуючи злочинну діяльність, 06.08.2021 року, близько 22:30 год. ОСОБА_3 , рухаючись спільно з ОСОБА_11 , по вул. Соборна, 68 біля банку «Райффайзен Банк Аваль» в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, а саме проходячи біля банкомату ATM 1577 в останнього виник раптовий умисел на шахрайське заволодіння грошовими коштами, які знаходились на банківській картці № НОМЕР_1 , належній ОСОБА_13 .
Так, достовірно знаючи, що на рахунку викраденої картки наявні кошти, ОСОБА_3 , попередньо завіривши ОСОБА_11 в тому, що банківська картка є його власністю, передав її останньому, при цьому попрохав його зняти готівку. В результаті чого, ОСОБА_11 , будучи впевненим, що банківська картка з номером НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 , помітивши захисний пін-код, який містився на паперовій наліпці на одній із сторін картки, ввів пароль, та шляхом здійснення транзакцій, зняв грошові кошти наступним чином: перша транзакція о 22:32 год. у сумі 1 000 грн.; друга - о 22:33 год. у сумі 2 000 грн.; третя о 22:33 гол. у сумі 5 000 грн. та четверта о 22:34 год. у сумі 900 грн., після чого готівку передав ОСОБА_3 .
Таким чином ОСОБА_3 шахрайським способом з корисливого мотиву, діючи умисно, переслідуючи корисливу мету, зловживаючи довірою, заволодів особистим документом з метою заволодіння наявними на банківському рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» грошовими коштами, які належать ОСОБА_13 , шляхом здійснення транзакцій, які виконав ОСОБА_11 , будучи попередньо завіреним в тому, що вказана картка належить ОСОБА_3 .
Вказаними грошовими коштами, ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальних збитків на загальну суму 8 900 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення злочинів, як вони пред`явлені в обвинуваченні, та дав показання, про те, що в серпні місяці 2020 року він дійсно з домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 викрав спортивний велосипед, який належав ОСОБА_9 07.02.2021 року з території подвір"я за адресою АДРЕСА_3 викрав коробку передач до автомобіля, яка належала ОСОБА_10 . Крім того вказав, що 06.08.2021 року він перебував у друзів за адресою АДРЕСА_4 , де проживала ОСОБА_15 , у якої вони відпочивали. В подальшому коли він зібрався йти додому, помітив на столі жіночу сумку, біля якої знаходилась банківська картка та в подальшому він її викрав та того ж дня з вказаної картки було знято грошові кошти, які він витратив на власні потреби. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_10 визнав повністю.
Потерпіла ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що 06.08.2021 року до неї додому прийшли ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щоб відпочити. Після того, як її друзі пішли додому вона виявила, що з її сумки зникли грошоваі кошти в сумі 500 грн. та банківська картка. В подальшому на її телефон прийшли смс - повідомлення про зняття з банківської картки грошових коштів та потім вона викликала поліцію.
Потерпілий ОСОБА_9 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився.
Зважаючи на повне визнання вини обвинуваченим, врахувавши думку прокурора, яким запропоновано дослідити докази у справі відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України, з`ясувавши думку обвинуваченого, який погодився дослідити докази в порядку запропонованому прокурором, після роз`яснення наслідків такого розгляду, судом обмежено дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілих та оголошенням матеріалів кримінального провадження, які підтверджують вартість викраденого та характеризують особу обвинуваченого, оскільки показання останнього повністю відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст.349 ч.3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 в межах пред`явленого обвинувачення, правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.3 ст. 185 КК України, як вчининня таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ст. 12 КК України вчинив кримінальні проступки та тяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом не встановлені.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 , за місцем проживання характеризується негативно, не працює, не одружений, має на утриманні 3 малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , осіб похилого віку на утриманні не має, є особою з інвалідністю, на "Д" обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на "Д" обліку у лікаря нарколога з 2017 року, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Згідно досудової доповіді та висновку Новоукраїнського РС філії ДУ "Центр пробації" вважають, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме: заходи які направленні на формування просоціальної моделі поведінки, передбачені пробаційною програмою "Зміна прокримінального мислення". У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків: п.п.3.4. ст.76 КК України. Ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється, як високий.
Суд приймає до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену відповідно до вимог ст. 314-1 КПК України.
Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.
Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку про те, що слід призначити покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 190 КК України, ч.1 ст. 357 КК України у межах санкції даних статтей у виді обмеження волі та за ч. 3 ст. 185 КК України, у межах санкції даної статті у виді позбавлення волі, так як більш м`які види покарання не можливо застосувати до особи обвинуваченого та які несприятимуть виправленню особи обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Пленум Верховного суду України у п. 21 Постанови №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання»"(з наступними змінами) роз`яснив, що при вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинання менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен врахувати крім даних про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість, їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
При цьому судом враховується, що згідно ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи обставин справи, кількість та вартість викраденого, зважаючи на відношення обвинуваченого до вчиненого, який щиро розкаявся у скоєному, особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, суд вважає за можливе звільнити його від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину, та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи позовні вимоги потерпілого, суд керується положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України, згідно якої якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України обов`язок по доказуванню обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі, покладається на сторони, кожна з яких зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_10 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілого є відшкодування йому обвинуваченим спричиненої моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, на підставі чого позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, підлягають частковому задоволенню.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 1887,71 грн., підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Захід забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 190 КК УКраїни, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 185 КК України, - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України, - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,
- за ч. 1 ст. 190 КК України, - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців;
- за ч. 1 ст. 357 КК України, - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 , у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн. 71 коп.
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
- спортивний велосипед «BENNETO», який зданий до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП - повернути потерпілому ОСОБА_9 .
- металева викрутка (плоска) з полімерною ручкою, яка здана до камери зберігання речових доказів Новоукраїнського РВП - знищити.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1