1Справа № 335/3114/22 1-кс/335/1440/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року м. Запоріжжя
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, радіотелефоніста дивізіону першої батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдата строкової служби,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Клопотання мотивовано тим, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 14.07.2021 року № НОМЕР_2 солдата строкової служби ОСОБА_4 призначено на посаду радіотелефоніста 1 батареї гаубичного самохідного артилерійського дивізіону тієї ж військової частини, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем строкової служби, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до п. 2.1., 2.2. Розділу І Курсу стрільб зі стрілецької зброї та озброєння бойових машин, затвердженого наказом командувача Національної гвардії України № 727 від 28.10.2016 року, (далі - Курс) безпека під час проведення стрільб забезпечується їх чіткою організацією, безумовним виконанням заходів безпеки, високою дисциплінованістю всіх військовослужбовців. Кожний військовослужбовець повинен знати та точно виконувати правила та заходи безпеки під час проведення стрільб.
Відповідно до п. 2.7. Розділу І Курсу забороняється заряджати зброю та вести вогонь: до виходу на рубіж відкриття вогню та команди керівника стрільби; за межі небезпечних напрямків стрільби.
Відповідно до п. 2.9. Розділу І Курсу категорично забороняється: виймати зброю (боєприпаси) з кобури (чохлів, спеціального спорядження, сумки до магазинів тощо) без дозволу керівника стрільби; спрямовувати зброю (незалежно від того, заряджена вона чи ні) убік людей, техніки, будинків, інших будівель та споруд.
Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та несення вартової служби, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
Так, 16.04.2022 року, приблизно о 08 годині 40 хвилин, солдат ОСОБА_4 не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачати, перебуваючи на позиції на території лісу, який знаходиться на відстані близько 150 метрів від військового містечка № НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 НГУ за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством та правила поводження зі зброєю та маючи можливість належно їх виконувати, діючи зі злочинною недбалістю, порушив правила поводження зі зброєю, а саме нехтуючи забороною спрямовувати зброю (незалежно від того, заряджена вона чи ні) убік людей, без дозволу командира, розпочав зарядження закріпленого за ним автомата АКС-74 № 1193717-81 р., не у спеціально відведеному місці, опустивши перевідник вогню до низу у положення «ОД», за рукоятку відвів затворну раму назад, відпустив рукоятку затворної рами, направив автомат АКС-74 в напрямку військовослужбовця строкової служби, телефоніста 1 батареї гаубичного самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і спустив курок з бойового взводу, внаслідок чого здійснив один постріл, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення грудної клітини справа від якого настала смерть.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 414 КК України порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
16.04.2022 року слідчим третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, яке кваліфікується як порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.
Слідчий вказує, що причетність ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, якими повністю обґрунтовуються пред`явлена підозра, а саме:
протоколом огляду місця події від 16.04.2022 року;
протоколом обшуку від 16.04.2022 року;
протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;
протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;
протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;
іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст. 414 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від позбавленням волі на строк від двох до десяти років.
18.04.2022 року слідчим суддею Томаківського районного суду Дніпропетровській області до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.06.2022 року, без визначення розміру застави у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.
На даний час виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий вказує, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
переховуватися від органів досудового слідства та /або суду;
незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні;
перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
вчинити інше кримінальне правопорушення.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 412 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 4, 5 ст.177 КПК України
Окрім того, слідчий вказує, що обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до десяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.
На думку слідчого, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що у зв`язку із повідомленням йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у подальшому його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді санкції, передбаченої ч. 2 ст. 414 КК України, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Підтвердженням наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те що ОСОБА_4 , під час дії на території України воєнного стану в Україні, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, сховатись на тимчасово окупованій території та інше, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Отже існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Таким чином, згідно клопотання, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.
Крім того, на думку слідчого, ОСОБА_4 за час служби у органах Національної гвардії України набув широке коло знайомств серед службових осіб правоохоронних органів, має досвід роботи правоохоронця і знає особливості роботи правоохоронних органів, має необхідні та достатні знання, що стосуються проведення досудового розслідування у кримінальних провадженнях, перебуваючи на волі, самостійно, використовуючи набуті знання, або через інших співробітників Національної гвардії України, Національної поліції, інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 , за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі. ОСОБА_4 , через інших співробітників Національної гвардії України, Національної поліції, з якими він проходив службу та залишився у дружніх стосунках, має змогу з використанням службового становища діючих працівників поліції, встановлювати через наявні службові інформаційно-довідкові масиви осіб, які надавали показання проти нього та опосередковано (шляхом використання третіх осіб) здійснювати тиск на свідків, з метою спонукати їх змінити показання. У випадку не застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.
Отже, органом досудового розслідування встановлено ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Також, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, за допомогою інших осіб, або будь-яким іншим способом із застосуванням будь-яких засобів може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, чим може перешкодити встановленню істини по справі, знищити не вилучені матеріали, речові докази.
Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Крім того, дії ОСОБА_4 , під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення службового кримінального правопорушення.
Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.
Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого у зв`язку із недоведеністю прокурором заявлених ризиків та просив змінити підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника та просив звільнити його з під варти.
За таких обставин, слідчий суддя заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).
При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
До клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
В цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 132 КПК України, слідчим дотримано, а тому слідчий суддя вважає за можливе перейти до питання оцінки обставин вказаних стороною обвинувачення, як передумовою, яка слугує для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження з урахуванням наступного.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, слідчий суддя, суд крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
В ході судового розгляду встановлено, що органами досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 4145 КК України за обставин викладених у підозрі.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате досудове розслідування у ході якого 16.04.2022 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України.
18.04.2022 року слідчим суддею Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 14.06.2022 року включно, без визначення розміру застави у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.
На час розгляду порушеного у клопотанні питання про підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем м. Кіровоград, громадянин України, раніше не судимий, не одружений, на утриманні дітей не має, радіотелефоніст дивізіону першої батареї військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат строкової служби, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Підозрюваний, на час вирішення даного питання, за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, не має міцних соціальних зв`язків.
Слідчий суддя аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.
Поряд з цим, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі визначені п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України, вважає, що вони у своїй сукупності, зокрема, обґрунтованість підозри у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутація; майновий стан; розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, вказують на те, що обставини передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними, в цей період, що, у світлі норм кримінального процесуального законодавства України, свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі перевіряти докази з точки зору їх належності та допустимості, а лише встановлює наскільки, а їх сукупність є достатньою вважати про ймовірну причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень.
Дані визначені п.п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України є дійсними так, як було встановлено наявність передумов регламентованих п. 3 ч. 1 ст. 194 того ж Кодексу.
Таке обмеження права ОСОБА_4 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.
При вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слідчий суддя також враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан.
Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.
В умовах найкризовішої ситуації в Україні, завданням, передбаченим ст. 2 КПК України, яке покладається на органи державної влади України, органи досудового розслідування, прокуратури та суду, є забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду, що передбачає собою дотримання процесуальних строків і прийняття відповідних процесуальних рішень у разі їх закінчення.
Положення ст. 615 КПК України передбачають особливості досудового розслідування в умовах воєнного стану та заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя, дослідивши надані сторонами докази у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, як обґрунтоване.
На переконання слідчого судді, ризики, визначені ч. 1 ст. 177 КК України, заявлені стороною обвинувачення під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились, а тому клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Як вбачається із матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який спричинив загибель людини, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.
Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які спростовують обставини зазначені слідчим, стороною захисту не надано, а всі інші обставини, про які зазначено учасниками процесу існували та взяті до уваги слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на альтернативний не пов`язаний з триманням під вартою є необґрунтованим.
Частиною 4 статті 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Як вбачається із ухвали слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2022 року, якою ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, у зв`язку із чим та у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 не вбачає підстав для визначення розміру застави.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 199 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 продовження строку тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 34 доби, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 липня 2022 року включно.
В задоволенні клопотання захисника про зміну підозрюваному міри запобіжного заходу відмовити.
Ухвала слідчого судді про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена учасниками кримінального провадження до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13.06.2022 року.
Повний текст ухвали виготовлений 14.06.2022 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1