29 вересня 2022 року
Справа № 932/5631/22
Провадження № 1-кс/932/2788/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000803 від 02.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого слідчий просить накласти арешт на нерухоме майно та групу нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянин Російської Федерації) з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користуванням, розпорядженням та відчуження даного майна. Заборонити органам (Міністерству юстиції України, його територіальним органам) та всім суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київським, Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно), які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь - які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно об`єкту нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою.

В обґрунтування зазначеного клопотання, слідчий зазначає, що слідчим відділом Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000803 від 02.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 02.06.2022 до СВ ДРУП ГУНП від оперативного підрозділу ГУНП надійшов рапорт про те, що на підставі ЗУ «Про націоналізацію майна в Україні держави-агресора та її резидентів», а також Резолюції Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14.12.1974 року, у ході проведення заходів по збору інформації, щодо активів юридичних та фізичних осіб держави агресора встановлено, що на території міста Дніпра та області розташовані та займаються фінансово-господарською діяльністю ряд юридичних осіб, в тому числі Українсько-Білоруське ТОВ Фірма «ЛУКСОР» , кінцеві бенефеціари, яких за наявною інформацією, мають тісні зв`язки з іншими підприємцями та посадовцями держави агресора, що в свою чергу може свідчити про вчинення останніми кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 111-1 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що на території України здійснюють господарську діяльність юридична особа Українсько-Білоруське ТОВ Фірма «ЛУКСОР» кінцевими бенефіціаром якого прямо є громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також директором зазначеного підприємства є ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є племінницею ОСОБА_5 , які мають найбільш тісний зв`язок з Російською Федерацією, які шляхом отримання прибутку від діяльності вказаного підприємства здійснюють фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України, що призвели до інших тяжких наслідків.

Громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 здійснено внесок у статутний фонд Українсько-Білоруське ТОВ Фірма «ЛУКСОР» , що складає 75%. Другим бенефіціарним власником та керівником вказаного товариства є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є племінницею ОСОБА_5 , її частина у статутному капіталі підприємства складає 25%.

Встановлено, що дохід від фінансово-господарської Українсько-Білоруське ТОВ Фірма «ЛУКСОР» склав 25 528 800 грн.

Таким чином, є підстави вважати, що громадянином Російської Федерації ОСОБА_5 прибутки від діяльності Українсько-Білоруського ТОВ Фірма «ЛУКСОР» , які отримані ним в якості отриманих дивідендів, можуть використовуватись для фінансування агресії Російської Федерації проти України.

Встановлено, що відповідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна: група нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Відповідно до ч.4 ст. 111-1 КК України, відповідальність настає за дії у вигляді передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території та (або) збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора. Також за цією частиною кваліфікуються дії з провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, в т.ч. з окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Санкція ч.4 ст.111-1 КК України передбачає конфіскацію майна, отже є всі підстави вважати, що відносно об`єкту нерухомого майна: група нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що знаходиться у володінні, користуванні громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , можуть вчинятись реєстраційні дії щодо передачі прав іншим особам, з метою уникнення відповідальності та унеможливлення стягнення збитків за матеріалами кримінального провадження.

Згідно Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» із змінами, внесеними згідно із Законами № 2247-ІХ від 12.05.2022, № 2468-ІХ від 28.07.2022 з метою захисту суверенітету і територіальної цілісності України, національних інтересів, національної безпеки, забезпечення її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави, враховуючи повномасштабну агресивну війну, яку Російська Федерація розв`язала і веде проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства, виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальновизнаних міжнародних норм і правил, зокрема щодо суверенного права України на захист, враховуючи Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, з урахуванням потреби невідкладного та ефективного реагування на наявні загрози національним інтересам України, враховуючи положення IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Верховна Рада України прийняла цей Закон, який визначає правові засади примусового вилучення з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) об`єктів права власності Російської Федерації як держави, яка почала повномасштабну війну проти України, та її резидентів.

Згідно зазначеного Закону:

Російська Федерація - держава, яка рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року визнана державою-агресором і здійснює збройну агресію проти України;

резиденти - юридичні особи (їх філії, представництва), що здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України на території України, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких прямо або опосередковано є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано чи юридичні особи, засновником (учасником, акціонером) або бенефіціаром яких є Російська Федерація та/або у яких Російська Федерація прямо або опосередковано має частку у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, інше членство (участь у будь-якій формі) у юридичній особі;

примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів - примусове вилучення об`єктів права власності Російської Федерації та об`єктів права власності її резидентів з мотивів суспільної необхідності (включаючи випадки, за яких це настійно вимагається військовою необхідністю) на користь держави Україна на підставі і в порядку, встановлених цим Законом;

об`єкти права власності Російської Федерації та її резидентів - рухоме і нерухоме майно, кошти, вклади у банках, цінні папери, корпоративні права, інше майно (активи), що знаходяться (зареєстровані) на території України та безпосередньо або через афілійованих осіб належать Російській Федерації та її резидентам.

Під час проведення досудового розслідування, відповідно до постанови слідчого від 26.09.2022, згідно ст. 98 КПК України, об`єкт нерухомого майна: група нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: м. Дніпро, вул. Мечникова, б. 19, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000803.

Таким чином, слідчий вважає, що у зазначеному кримінальному провадженні існує наявна необхідність в арешті вищезазначеного нерухомого майна, яке визнано речовим доказом, з метою запобігання його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження на користь третіх осіб.

У судове засідання слідчий не з`явився. Надав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України власник майна у судове засідання не викликався.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом із цим, згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із цим, ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Судом встановлено, постановою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури від 30.06.2022 року доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000803 за ч. 4 ст.111-1 КК України слідчому відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000803, відомості про яке внесено до ЄРДР 02 червня 2022 року за ознаками ч. 1 ст. 111-1 КК України

Постановою слідчого СВ ДРУП ГУ НП в Дніпропетровській області від 26.09.2022 року визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000803 від 02.06.2022 року - нерухоме майно, а саме групу нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності зареєстровано та право користування належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянин Російської Федерації.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Виходячи з того, що на порушення своїх міжнародних зобов`язань, передбачених Статутом Організації Об`єднаних Націй, Гельсінським заключним актом, Будапештським меморандумом від 5 грудня 1994 р. та Договором про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією від 31 травня 1997 р., Російська Федерація першою застосувала збройну силу проти територіальної недоторканості та політичної незалежності України і протиправно використовує, починаючи з 27 лютого 2014 р. і до цього часу регулярні та іррегулярні збройні формування для анексії Автономної Республіки Крим та воєнної окупації інших частин території України в межах Донецької та Луганської областей;

Враховуючи відмову Російської Федерації виконати свої зобов`язання відповідно до Мінського протоколу від 5 вересня 2014 р. за результатами консультацій Тристоронньої контактної групи щодо спільних кроків, спрямованих на імплементацію мирного плану президента України ОСОБА_7 та ініціатив президента Російської Федерації ОСОБА_8 , та Мінського меморандуму від 19 вересня 2014 р. про виконання положень Мінського протоколу від 5 вересня 2014 р. щодо припинення застосування збройної сили та виведення з території України всіх іноземних збройних формувань, незаконних збройних формувань, військової техніки, а також бойовиків і найманців відповідно до пунктів 1 і 10 Мінського протоколу та пунктів 1 і 9 Мінського меморандуму;

Беручи до уваги, що спрямовані проти України дії Збройних сил Російської Федерації, а саме:

- введення на територію України формувань спецназу Головного розвідувального управління Генштабу Збройних сил Російської Федерації та військових підрозділів і військової техніки без розпізнавальних знаків;

- блокада українських портів та узбережжя, використання особового складу підрозділів, розташованих у Криму відповідно до українсько-російської угоди 1997 р. про статус та умови перебування на території України Чорноморського флоту Російської Федерації, для блокування та роззброєння українських військових частин;

- анексія та воєнна окупація частин території України;

- систематичні артилерійські та ракетні обстріли території України у Донецькій та Луганських областях з території Російської Федерації;

- напади на українські повітряні сили;

- вторгнення та регулярні напади Збройних сил Російської Федерації на територію України та систематичні напади на Збройні сили України контрольованих, керованих і фінансованих Російською Федерацією іррегулярних підрозділів та найманців,

підпадають під ознаки злочину агресії як вони визначені у пунктах "a", "b", "c", "d", "e" та "g" статті 3 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН N 3314 (XXIX) "Визнання агресії" від 14 грудня 1974 р., Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» визнано Російську Федерацію країною-агресором.

Отже, приймаючи до уваги, що нерухоме майно, а саме група нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянин Російської Федерації), визнане речовим доказом по даному кримінальному провадженні, може бути використане, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, встановленими ст. 98 КПК України, а також з метою запобігання протиправному відчуженню вказаного нерухомого майна, та збереження цього речового доказу, досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що на дане нерухоме майно необхідно накласти арешт з встановленням права заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню № 0000803 від 02.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме групу нежитлових приміщень 1202, загальною площею 125,3 кв. м., на 12 поверсі, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, право власності зареєстровано за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (громадянин Російської Федерації) шляхом заборони користуванням, розпорядженням та відчуження даного майна.

Заборонити органам (Міністерству юстиції України, його територіальним органам) та всім суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київським, Севастопольським міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно), які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь - які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно об`єкту нерухомого майна, розташованого за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ця ухвала не підлягає оприлюдненню в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання всіма службовими особами, які здійснюють повноваження суб`єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Невиконання без поважних причин судового рішення тягне відповідальність, установлену Законом.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1