Справа № 158/218/21
Провадження № 1-кп/0158/12/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці кримінальне провадження №0000665 від 04.11.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, перебуваючого у Збройних силах України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 03.11.2020 року, близько 23 год. 30 хв., приїхав на своєму автомобілі марки «SEAT IBIZA» - з д.н.з. « НОМЕР_1 », до будинку АДРЕСА_2 , з метою вчинити підпал автомобіля марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску, жовтого кольору, що належить на праві власності ОСОБА_5 та на праві постійного користування ОСОБА_8 , з мотивів помсти ОСОБА_8 , які виникли на ґрунті ревнощів відносно колишньої дружини ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , пересуваючись на своєму автомобілі марки «SEAT IBIZA» з д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN код НОМЕР_3 , 03.11.2020 року близько 23 год. 30 хв., приїхав у АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_8 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , та переконавшись, що автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску знаходиться у дворі вищевказаного будинку, повернувся у місто Луцьк.

Після цього, 04.11.2020 року, близько 01 години ночі, ОСОБА_7 приїхав на АЗС «Укрпетроль», що знаходиться по вул. Ківерцівська, що в м. Луцьку, де придбав 2,31 л. бензину у пластикову прозору пляшку, тим самим підготувавши засоби для вчинення злочину.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_7 04.11.2020 року о 01 год. 45 хв., приїхав на АДРЕСА_2 , переконавшись що на подвір`ї нікого немає, взявши з собою пластикову пляшку з бензином, зайшов на територію подвір`я через металеву хвіртку, та підійшов з лівої сторони до автомобіля марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску, жовтого кольору, який стояв поряд з житловим будинком, а саме ліворуч від бокової стіни житлового будинку, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає і його дії несуть для оточуючих таємний характер, облив передню частину вищевказаного автомобіля, а саме зону, яка включає в себе ліве та праве передні крила, ліве та праве передні колеса, передні фари, решітку радіатора, передній бампер, легкозаймистою рідиною (бензином), відповідно до висновку пожежно-технічної експертизи. Після цього, дістав з кишені свого одягу запальничку та за її допомогою підпалив пролиту на автомобіль легкозаймисту рідину, внаслідок чого вчинив підпал вказаного автомобіля. В подальшому ОСОБА_7 повернувся до свого автомобіля, який залишив на дорозі по вулиці Квартальна, неподалік житлового будинку № 1а, а саме неподалік від місця злочину, та поїхав у невідомому напрямку. В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_7 , вищевказаний автомобіль повністю знищено, чим спричинено потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди, яка згідно висновку судово-автотоварознавчої експертизи становить 119078,58 грн.

Окрім того, він же, 20.11.2020 року, близько 12 год. 40 хв., перебуваючи поблизу припаркованого автомобіля марки «SEAT IBIZA» з д.н.з. « НОМЕР_1 », що не зареєстрований у встановленому законом порядку та перебуває у власності ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_4 , під час проведення обшуку у вищевказаному автомобілі, який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Ківерцівського районного суду, за участю працівників поліції, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в присутності усіх учасників даної слідчої дії, усно погрожував насильством заподіянням тілесних ушкоджень та вбивством, учаснику цієї слідчої дії, а саме старшому дільничному офіцеру поліції сектору превенції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у зв`язку із виконанням ОСОБА_4 службових обов`язків.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України, як умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу та у погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, вказав, що підпалу автомобіля марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску, жовтого кольору, що належить на праві власності ОСОБА_5 не вчиняв. Також зазначив, що реальних погроз потерпілому ОСОБА_4 не здійснював, висловлювався в бік поліцейських нецензурно, оскільки був обуреним їхніми незаконними діями. Крім того вказав, що реальних погроз щодо вбивства потерпілого ОСОБА_4 не мав та не висловлював. Також незнав, що останній є працівником поліції, він не представлявся, посвідчення не показував та не перебував у форменому одязі.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у судовому засіданні, кожен зокрема, зазначили, що жодних належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень стороною обвинувачення не додано, порушено проведення слідчий дій, а саме обшуків квартири та транспортного засобу. З врахуванням наведеного просили виправдати останнього.

Сторона обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України, посилається на показання потерпілих та свідків.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що вона є власником автомобіля FORD TRANSIT CONNECT, який згорів 03.11.2020 року. Зазначає, що 03.11.2020 року близько 23 год., почула гучний шум, коли вийшла з будинку побачила велике полум`я, яке охоплювало крім автомобіля, яблуню і гараж, автомобіль згорів повністю. Так як в неї проблеми зі здоров`ям, їй стало погано і вона пішла до будинку, а гасити полум`я прибули пожежні, потім приїхала поліція. Ворогів ніяких немає ні вона, ні її сім`я, хто це міг зробити не знає. ОСОБА_11 , є її сином, працює у поліції в м. Ківерці та постійно користувався автомобілем, який згорів. Нікого під час пожежі не бачила. Просила відшкодувати їй завдані збитки.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 дав суду показання, що він працює старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та перебуває в прямому підпорядкуванні ОСОБА_11 , який є його начальником. Був присутнім 20.11.2020 року, при проведенні обшуків квартири та автомобіля обвинуваченого ОСОБА_7 . Коли відбувався обшук квартири, він забезпечував безпеку правопорядку під час обшуку, однак по протоколу не був його учасником, тому не представлявся обвинуваченому, як представник поліції, в поліцейську форму не був одягнений. Під час вказаної слідчої дії виконував вказівки слідчого ОСОБА_12 , який проводив обшук, зокрема під час обшуку відлучався на його прохання принести таблетки з його автомобіля, також тримав пакет з речовими доказами. Під час обшуку автомобіля, учасником якого він був, який відбувся одразу після обшуку квартири, на вулиці, коли відчинили автомобіль та знайшли речові докази: рукавиці, пляшку з пальним, обвинувачений ОСОБА_7 , який і так поводив себе агресивно, почав ще більше кричати, нецензурно висловлюватися, розмахувати руками, рухаючись в його сторону з претензіями, що все, що знайшли в його автомобілі, йому підкинув він, називаючи його «шляпа», почав погрожувати, що «розіб`є ніс», «дасть в вухо», «ти згориш зі своїми Ківерцями», погрози він сприймав як реальні. До обвинуваченого застосовувалися кайданки, однак деталей він не пам`ятає. На якій підставі був присутнім на обшуках, не може сказати, щодо ОСОБА_11 , який є його безпосереднім начальником то він знав що спалено автомобіль його матері, але коли їхав на дані обшуки, то не знав, що обшуки пов`язані саме зі знищенням майна родини його начальника.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав суду, що він працює старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та перебуває в прямому підпорядкуванні ОСОБА_11 . Зазначив, що приймав участь в обшуках 20.11.2020 року, на квартирі, а під час обшуку автомобіля просто був поруч, оскільки забезпечував безпеку правопорядку. Приїхав на обшук з іншими працівниками поліції, коли приїхали то обвинувачений ОСОБА_7 , вів себе агресивно та знаходився в дворі свого будинку, біля свого автомобіля і був у кайданках, біля нього знаходилися працівники КОРДу. Під час обшуку автомобіля погрожував потерпілому ОСОБА_4 , розмахував руками, а також словесно погрожував, в цей момент ОСОБА_4 , знаходився від обвинуваченого орієнтовно за 10 метрів, погрози були реальними. Чи просив адвоката обвинувачений він не пам`ятає, однак під час обшуку автомобіля адвокат був присутнім. Хоч ОСОБА_11 є його безпосередній начальник і він знав, що спалено авто його матері, але коли їхав на обшук, то не знав, що дані обшуки пов`язані саме зі знищенням майна родини його начальника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 дав суду показання, що він будучи працівником відділення поліції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області, слідчим який проводив обшуки 20.11.2020 року в квартирі і авто обвинуваченого ОСОБА_7 . Останній, весь час під час обшуків проводив себе агресивно, тому до нього застосовувалися спецзасоби - кайданки, працівниками КОРДу. Деталей застосування кайданок до обвинуваченого, як і коли саме вони були застосовані не пам`ятає, протокол затримання не складав, оскільки вважав, що це не затримання, а застосування спецзасобів пов`язаних з агресивною поведінкою, також не складався і протокол про адміністративне правопорушення. До входу в квартиру для проведення обшуку, проводився особистий обшук обвинуваченого. Коли саме обвинувачений просив про залучення адвоката не пам`ятає, адвокат прибув десь в середині обшуку, при цьому обшук не було зупинено. Крім КОРДу до обшуку були залучені працівники поліції: ОСОБА_13 та ОСОБА_4 . Останній був присутнім на обшуку квартири, для безпеки правопорядку, але не був його учасником, на його прохання тримав пакет з вилученими речами, в кінці обшуку також на його прохання відлучився з місця обшуку для того аби принести таблетки з його машини, але ніяких процесуальних дій по обшуку ОСОБА_4 не проводив. Обшук проводився належно, однак не пам`ятає точно як опечатували вилучені речі, одразу чи після складання протоколу, відеозапис обшуку квартири проводився постійно, зупинили тільки коли складали протокол. Коли саме вилучили ключі від автомобіля обвинуваченого не пам`ятає. Чому прийняв рішення спочатку провести обшук квартири, а не автомобіля теж не може пригадати. Під час обшуку автомобіля обвинуваченого, зі сторони пасажира було виявлені речі: пляшка з пальним, рукавиці, в цей же момент ОСОБА_7 , почав розмахувати руками в сторону ОСОБА_4 , йти до нього та погрожувати вигукуючи: «зламаю ніс», «буде щось горіти, диміти» і щось про «вухо», погрози рахує реальними. Вказав, що не знає чому зробив висновок під час обшуку квартири, що автомобіль обвинуваченого не зачинений, але вважає, що схоронність об`єкта обшуку в його повноваження не входить, не пригадує чи перед проведенням обшуку квартири, який проводився перед обшуком авто, зачиняв особисто автомобіль обвинуваченого, і хто його зачиняв теж не пам`ятає, але пригадує коли прийшли на обшук автомобіля обвинуваченого, пасажирські двері були відчинені. Вказує, що ОСОБА_11 є сином потерпілої і перебував в стосунках з колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_9 , а також є безпосереднім начальником ОСОБА_13 і ОСОБА_4 однак не вбачає в цьому упередженості. Участь понятих з м. Ківерці, забезпечили працівники карного розшуку ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала суду, що вона дільничний офіцер поліції сектору превенції ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, колишня дружина обвинуваченого, ОСОБА_11 її безпосередній керівник. З літа 2020 року, ОСОБА_11 для підтримання водійських навичок, в його присутності, надавав їй власний автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, який згорів, а також підвозив її цим автомобілем, зокрема на роботу і додому. Також надавав свій автомобіль і іншим працівникам поліції, а також підвозив при потребі інших працівників, хоча більшість мають власні авто. Перед підпалом FORD TRANSIT CONNECT, були кілька випадків коли вона керуючи цим автомобілем в присутності ОСОБА_11 , зустрічала обвинуваченого, який влаштовував скандал під її будинком, погрожував ОСОБА_11 та їй, а також, спричиняв умисні аварійні ситуації, виїздив на смугу зустрічного руху прямо в її автомобіль, або підрізав. Також, надсилав повідомлення з погрозами, в тому числі і через спілкування з дитиною, вказав, що спалить автомобіль. Щодо підпалу FORD TRANSIT CONNECT, відразу подумала, що саме обвинувачений підпалив, коли був в агресивному стані, адже він часто саме так і поводиться. Чи ревнував обвинувачений до ОСОБА_11 вона не знає, хоча обвинувачений її звинувачував, що вона не займається дитиною. Після підпалу в розмові з сином через гучномовець обвинувачений їй сказав, що будеш тепер їздити маршруткою. Безпосереднім свідком погроз ОСОБА_4 не була.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав суду, що є начальником сектору превенції ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, свідок ОСОБА_9 його підлегла з 2019 року, з якою в нього лише робочі відносини. Вказує, що часто підвозив ОСОБА_9 додому, оскільки були проблеми з міжміським транспортом з причин карантину пов`язаного з коронавірусом. Підтвердив, що дійсно в його присутності дозволяв керувати своїм автомобілем FORD TRANSIT CONNECT, свідку ОСОБА_9 , а також те, що перед підпалом, були два випадки, коли керуючи автомобілем, який згорів, зустрічали обвинуваченого, який влаштовував скандал під будинком ОСОБА_9 , погрожував йому, а також, спричиняв аварійні ситуації, умисно виїздив на смугу зустрічного руху прямо в автомобіль, більш він не пам`ятає таких випадків. Також зазначив, що мотивів обвинуваченого він не знає, може і ревнував. Щодо підпалу, то близько 2 години ночі він не спав, а коли побачив у вікні полум`я то вийшов з будинку побачив, що горить його автомобіль, а також зайнявся гараж, викликав пожежних, потім поліцію, більш нічого не бачив. Крім того вказав, що є безпосереднім начальником ОСОБА_13 і ОСОБА_4 , однак на обшуки їх не посилав, хто це зробив не знає, чи складалися відповідні накази теж не знає, йому хтось просто повідомив що вони їдуть на обшуки, але які він не знає. Погроз від інших осіб в зв`язку з виконанням службових обов`язків ніколи не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала суду, що є працівником карного розшуку ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області, була учасником обшуків 20.11.2020 року в квартирі і автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 , який весь час під час обшуків проводив себе агресивно, лаявся, кричав, погрожував ОСОБА_4 , оскільки характер даних погроз був реальний то вона знімала все що відбувалося на свій мобільний телефон, не питаючи ні в кого дозволу. Перед проведенням обшуку вона та інші представлялися обвинуваченому, але чи робив це ОСОБА_4 , вона не може сказати, як і не пам`ятає на підставі чого була залучена на обшук, хоча знає, що мало бути доручення слідчого, адже без нього вона б не прийшла на обшук. Також вказала, що була на початку проведення обшуку, але не пам`ятає коли і як надягли кайданки обвинуваченому, також, не пам`ятає чи просив він залучити адвоката. На обшуках була присутня вона і ОСОБА_15 з карного розшуку, а також працівники КОРДу та слідчі. В кінці обшуку обвинувачений поїхав у невідомому напрямку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав суду, що є працівником карного розшуку ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та був учасником обшуків 20.11.2020 року в квартирі і авто обвинуваченого ОСОБА_7 , який весь час під час обшуків проводив себе агресивно, лаявся, кричав, а він його заспокоював. Під час обшуку автомобіля обвинуваченого, коли було виявлено речі: пляшка з пальним, рукавиці, ОСОБА_7 , почав розмахувати руками в сторону ОСОБА_4 , звинувачувати, що то він підкинув, погрожувати вигукуючи «дам в ніс», «ти будеш диміти зі своїми Ківерцями» погрози рахує реальними. Не пам`ятає коли і як надягли кайданки обвинуваченому, також не пам`ятає чи просив він залучити адвоката. Під час обшуку квартири ОСОБА_4 , на прохання слідчого виходив з квартири щось принести. Більш нічого точно не може пригадати.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав суду, що є працівником ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області та був присутнім під час обшуків 20.11.2020 року в квартирі і авто обвинуваченого ОСОБА_7 , який весь час під час обшуків проводив себе агресивно, лаявся, кричав, а, коли було виявлено речові докази: пляшка з пальним, рукавиці в його автомобілі, то ОСОБА_7 , почав ще більше проявляти агресію і розмахувати руками в сторону ОСОБА_4 , звинувачувати, що то він підкинув, погрожувати. Не пам`ятає коли і як надягли кайданки обвинуваченому, але зробили це працівники КОРДу, також, не пам`ятає чи просив обвинувачений залучити адвоката. Він, як працівник поліції представлявся обвинуваченому, але під час обшуку квартири він перебував у під`їзді. Вказує, що ОСОБА_4 виходив з квартири під час обшуку, щось принести слідчому. Автомобіль обвинуваченого до проведення обшуку квартири наскільки він пам`ятає було відчинене, а на пасажирському сидінні вилучили речові докази.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дав суду показання, що ремонтував свій автомобіль в знайомого і треба було взяти запчастини в гаражі, який знаходиться за 150 метрів від його дому, тому в ніч 03.11.2020 на 04.11.2020 йшов вулицею до свого гаража, недалеко від місця, де живе потерпіла ОСОБА_5 .. В цей час повз нього проїхав автомобіль з дуже великою швидкість, ледь не збивши його з ніг. Марки автомобіля не бачив, пам`ятає лише, що колір автомобіль був зелений, і запам`ятав цифри на номерних знаках, дві 5 (п`ятірки), і коли загорілися стоп сигнали в автомобілі запам`ятав їх форму.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 дав суду показання, що був понятим при обшуках 20.11.2020 року в квартирі і автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 , під час обшуків обвинувачений лаявся, емоційно був не врівноважений, його заспокоювали, одягнули кайданки працівники КОРДу. Під час обшуку автомобіля, коли вилучали речі обвинувачений погрожував працівнику поліції, який був без поліцейської форми, при цьому розмахував руками, вказував саме на нього, погрози були реальними, казав що це йому підкинули. На вулиці під час обшуку автомобіля обвинувачений був без кайданок. Залучений на обшуки понятим був на прохання працівників поліції, оскільки в 2014 році був членом громадської організації «самооборона», здійснював громадський контроль, тому його контакти були в поліцейських, які йому і подзвонили. Не пам`ятає чи хтось виходив при обшуку квартири. Вилучене запаковували в пакети. Не пам`ятає чи автомобіль під час обшуку квартири був відчинений, але пригадує, що зі сторони пасажирського сидіння вилучили речові докази.

Також, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дав суду показання, що був понятим при обшуках 20.11.2020 року в квартирі і автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 на прохання працівників поліції. Пригадує, що коли приїхали на обшук обвинувачений був в кайданках. Поліцейські обвинуваченому представлялися, знімали усе на відеокамеру, вилучали одяг і пляшку з пальним і ще якісь речі. На вулиці під час обшуку автомобіля обвинувачений був без кайданок. Не пам`ятає чи автомобіль під час обшуку квартири був відчинений, але пригадує, що зі сторони пасажирського сидіння вилучили речові докази.

Разом з тим, в судовому засіданні досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення.

Так, з витягу з ЄРДР, номер кримінального провадження: 0000665 від 04.11.2020 року вбачається внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України (т. 1 а.с. 127-128).

Згідно протоколу огляду місця події від 04.11.2020 року, проведеного по АДРЕСА_2 , оглянуто автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску, жовтого кольору, що належить на праві власності ОСОБА_5 та на праві постійного користування ОСОБА_8 , який згорів внаслідок дії вогню (т. 1, а.с. 129-134).

Постановою слідчого від 04.11.2020 року, вказаний автомобіль визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження та ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.11.2020 року накладено на нього арешт (т. 1, а.с. 135, 178-179).

Як вбачається із висновку експерта №1004 від 06.11.2020 року, за результатами проведення дослідження нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, у наданих на дослідження зразках ґрунту, виявлено сліди зміненого бензину (т. 1, а.с. 138-142).

Разом з тим, висновком експерта №82 від 06.11.2020 року, за результатами проведення дослідження обставин виникнення пожежі, встановлено, що причиною пожежі, що виникла 04.11.2020 року, було занесення стороннього вогневого джерела запалювання на передню частину автомобіля (т. 1, а.с. 145-159)

Із висновку експерта №84 від 09.11.2020 року вбачається що, за результатами проведення дослідження провідників із ознаками короткого замикання, на наданих фрагментах електричних провідників, виявлено оплавлення, що виникли внаслідок короткого замикання (т. 1, а.с. 162-169).

Висновком експерта №СЕ-19/103-20/10401-АВ від 11.11.2020 року, встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки FORD TRANSIT CONNECT, складає 119078,58 грн (т. 1, а.с. 172-176).

Довідкою, зазначено аналіз записів з приватних камер відеоспостереження та камер систем «Безпечне місто», розташованих в місті Луцьку, місті Ківерці та селі Липини, Луцького району з 03.11.2020 року по 04.11.2020 року з додатком (т. 1, а.с. 184-192, т. 2, а.с. 56).

Крім того, в судовому засіданні досліджено протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 15.11.2020 року, згідно якого з пред`явлених для впізнання легкових автомобілів, свідок ОСОБА_17 за формою фар вказав на автомобіль який належить обвинуваченому ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 193-198).

Згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.11.2020 року, надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «SEAT IBIZA», з д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN код НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 (т. 1, а.с. 199-200).

За даними протоколу обшуку автомобіля марки «SEAT IBIZA» від 20.11.2020 року, який належить ОСОБА_7 , виявлено та вилучено під переднім сидінням пляшку з паливно-мастильною рідиною та 4 пари рукавиць (т. 1, а.с. 201-203).

Також, згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.11.2020 року, надано дозвіл на проведення обшуку квартири, за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 (т. 1, а.с. 204-205).

Відповідно до протоколу обшуку квартири від 20.11.2020 року, за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 2 куртки темного кольору, картка мобільного оператора та коробка від неї, 2 коробки від мобільних телефонів, марки «Ксіомі», в тому числі під час особистого обшуку: мобільний телефон марки «Ксіомі», пульт з магнітом, ключі від автомобіля марки «SEAT IBIZA» з д.н.з. « НОМЕР_1 » та сам автомобіль (т. 1, а.с. 206-208).

Висновком експерта №СЕ-19/103-21/26-МРВ від 13.11.2020 року встановлено що, за результатами проведення дослідження нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів, наданих на дослідження: на рукавицях виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту; зразок рідини у полімерній пляшці являє собою світлий нафтопродукт бензин (т. 2, а.с. 10-14).

В судовому засіданні, також досліджено протокол огляду предмета від 13.01.2020 року, об`єктом огляду якого був телефон марки Айфон, належний ОСОБА_14 , який містить відеозапис обставин погроз висловлених ОСОБА_7 під час обшуку автомобіля (т. 2, а.с. 22-23).

Згідно із протоколом огляду предмета, з додатком від 13.01.2020 року, об`єктом огляду якого був паперовий конверт з оптичним диском, міститься файл з відеозаписом обставин погроз висловлених ОСОБА_7 під час обшуку (т. 2, а.с. 28-31).

Також, в судовому засіданні досліджено диск з відеозаписом затримання обвинуваченого при обшуку проведеного 20.11.2020 року, серійний номер: LH 3157 XAO 712 4756 від 10.12.2021 року, представлений стороною захисту (т. 2, а.с. 158).

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення вину ОСОБА_7 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України не довела зважаючи на наведене нижче.

Так, оцінюючи докази сторони обвинувачення, щодо проведення слідчих дій, зокрема обшуків в квартирі та автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 20.11.2020 року, суд зазначає про таке.

Згідно із ч. 2 ст. 234 КПК обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Так, 20.11.2020 року, ухвалами Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.11.2020 року, надано дозволи на проведення обшуків: автомобіля марки «SEAT IBIZA» з д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN код НОМЕР_3 який належить обвинуваченому ОСОБА_7 та квартири, за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з відеозапису слідчої дії - обшуку квартири та автомобіля обвинуваченого 20.11.2020 року, проведених на підставі вищевказаних ухвал суду від 10.11.2020 року, що також підтверджується наданим захисником відеозаписом, показаннями обвинуваченого та свідків присутніх 20.11.2020 року при проведенні обшуків, за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_7 , до проведення обшуків в квартирі та автомобілі обвинуваченого, мало місце його затримання. Вказані заходи було здійснено в дворі його будинку, біля автомобіля, працівниками Управління «Корпусу оперативно-раптової дії», які були присутні на вказаній слідчій дії, із застосуванням до нього спеціальних засобів - кайданок, закріплених за спиною, та знято їх лише перед проведенням слідчої дії обшуком автомобіля.

Слідчий ОСОБА_12 , уповноважений проводити обшуки, пояснив суду, що коли прибув на вказану слідчу дію та виявив обвинуваченого в кайданках, не вважав за потрібне складати протокол затримання, оскільки як такого затримання не відбулося, а лише заходи застосування спецзасобів - кайданок, пов`язаних з неправомірною поведінкою обвинуваченого, однак протокол про адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення щодо обвинуваченого також не складався, водночас проводився і особистий обшук останнього.

Стаття 29 Конституції України гарантує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність і зазначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 207 КПК України ніхто не може бути затриманий без ухвали слідчого судді, суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 КПК України затримання є тимчасовим запобіжним заходом, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також іншими законами України.

Положеннями ст. 209 КПК України закріплено, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишитися поряд з уповноваженою особою.

Частина 4 статті 208 КПК України зобов`язує уповноважену службову особу, що здійснила затримання особи, негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 КПК, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Згідно із ч. 3 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Особистий обшук є складовою процесу законного затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку. Більше того, слід взяти до уваги, що особистий обшук затриманої особи є необхідним, крім фіксації доказів правопорушення, також для забезпечення безпеки як осіб, що затримують, так і інших осіб, включаючи саму затриману особу. Тому, особистий обшук, як правило, проводиться невідкладно після затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника. Право обвинуваченого на захист закріплене у п. 5 ч. 2 ст. 129 Конституції України, як одна з основних засад судочинства.

Таким чином, закон надає не тільки право уповноваженій особі, яка не є слідчим, прокурором або дізнавачем, затримати особу за підозрою у вчинені нею злочину та здійснити особистий обшук, а й покладає на неї обов`язок, передбачений частиною 5 статті 208 КПК України.

Враховуючи застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 спеціального засобу - кайданок, а також відсутність протоколу про адміністративне затримання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, щодо обвинуваченого, суд вважає, що останній фактично був затриманий, однак всупереч вимогам ч. 5 ст. 208 КПК України, адже протоколу про затримання ОСОБА_7 не було складено, процесуальних прав не роз`яснено, його багаторазові прохання про залучення адвоката були проігноровані. Тому, суд приходить до висновку, про порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_7 .

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 236 КПК, ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 236 КПК, перед початком виконання ухвали слідчого судді, особі, яка володіє житлом чи іншим володінням, а за її відсутності - іншій присутній особі повинна бути пред`явлена ухвала і надана її копія. Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність. Слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Як встановлено судом, зокрема даних з відеозапису обшуку квартири 20.11.2020 року, слідчий ОСОБА_12 , перед проведенням цієї слідчої дії, обвинуваченому представився сам та представив понятих, однак інших присутніх на обшуку осіб не представив, як учасників обшуку. Водночас, слідчий ОСОБА_12 , не надав обвинуваченому копію ухвали про проведення обшуку перед початком виконання ухвали, не роз`яснив процесуальних прав, обвинувачений перебував кайданках увесь час проведення обшуку, На багаторазові прохання останнього про залучення адвоката продовжували ігноруватися, лише в середині обшуку слідчий подзвонив до адвоката обвинуваченого, при цьому обшук не зупинив, а продовжив. Крім того, адвоката, який одразу прибув на слідчу дію допустили лише в кінці. Ухвалу про проведення обшуку слідчий також вручив обвинуваченому в кінці обшуку. Відеозйомка обшуку була зупинена на час складання протоколу про обшук квартири, в цей же час вилучені при обшуку речі були поміщенні до спецпакетів, без належного упакування клейкою стрічкою, а відеозйомку було відновлено коли спецпакети з речовими доказами були вже замкнені клейкою стрічкою.

Присутній при проведенні обшуку квартири потерпілий ОСОБА_4 , який не був його учасником, обвинуваченому не представлявся, як представник поліції, в поліцейську форму не був одягнений, тримав речі які вилучались та поміщалися до спецпакетів, а на прохання слідчого ОСОБА_12 , відлучався з місця обшуку аби принести ліки.

Відтак тому, суд оцінює процедуру проведення обшуку квартири, як таку, яка проведена з грубими порушеннями положень ст. 236 КПК України.

Щодо проведення слідчої дії - обшуку автомобіля 20.11.2020 року, суд зазначає, що вона як і обшук квартири обвинуваченого, проведена всупереч положенням ст. 236 КПК України.

Слідчий ОСОБА_12 , присутніх при обшуку осіб не представив, як учасників обшуку, не надав обвинуваченому копію ухвали про проведення обшуку перед початком виконання ухвали, не роз`яснив процесуальних прав, лише за клопотанням адвоката, який був присутніми на цій слідчій дії, кайданки з обвинуваченого було знято на початку обшуку автомобіля.

Водночас, судом встановлено, зокрема даних з відеозапису обшуку автомобіля, з показань обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , після затримання обвинуваченого, яке відбулося перед проведенням обшуків, в дворі його будинку, біля його автомобіля, який був об`єктом обшуку, слідчо-оперативна група не забезпечила схоронність цього автомобіля для проведення належного обшуку, адже не замкнула цей автомобіль, ключі від якого вилучила як речовий доказ при особистому обшуку обвинуваченого та почала проводити першим обшук квартири.

Окремо, слід зазначити, що потерпілий ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_13 , які були присутніми під час обшуків, як представники поліції, перебували на той час в безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_11 - начальника сектору превенції Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області (на той момент) та знали, про підпал автомобіля, яким він постійно користувався, водночас про ці обставини знав слідчий ОСОБА_12 , однак не вжив необхідних заходів, щодо їх не допуску до участі до проведення вказаних слідчих дій.

Тож, оцінюючи процедуру проведення обшуку автомобіля, через призму порушень положень ст. 236 КПК, які відбулися до та під час обшуку квартири, а також того, що автомобіль, який був об`єктом обшуку, під час обшуку квартири був відчинений, а його схоронність не була забезпечена оперативно-слідчою групою, суд ставить під сумнів достовірність отриманих під час його проведення речових доказів.

Рішенням Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визначено, що визнаватися допустимими і використовуватися, як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. Також, у рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30 червня 2008 року зазначено, що для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформовано доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

За статями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Отже, проведення 20.11.2020 року обшуків в квартирі та автомобілі обвинуваченого ОСОБА_7 , відбулося з рядом істотних процесуальних порушень, у тому числі, порушення права обвинуваченого на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Разом з тим, слід зазначити, що із досліджуваних в судовому засіданні висновків експертів №1004 від 06.11.2020 року, №82 від 06.11.2020 року, №84 від 09.11.2020 року, №СЕ-19/103-21/26-МРВ від 13.11.2020 року, не вбачається, що речові докази, а саме: рукавиці та нафтопродукт (бензин), які знайдені та вилучені під час обшуку автомобіля 20.11.2020 року, були знаряддям вчинення злочину, як і не вбачається, що причиною пожежі, що виникла 04.11.2020 року, було занесення саме нафтопродукту знайденого у автомобілі обвинуваченого, як вогневого джерела запалювання. Окрім того, в матеріалах справи не містися судово-медична експертиза, щодо можливого встановлення на речових доказах наявності клітин тканин обвинуваченого, а саме рукавицях та полімерній пляшці з нафтопродуктом.

Зважаючи на наведене, суд визнає протоколи обшуків квартири та автомобіля обвинуваченого від 20.11.2020 року, проведені на підставі ухвал суду від 10.11.2020 року та похідні від них докази, а саме: постанову від 21.11.2020 року про визнання та приєднання до справи речових доказів, якими до справи приєднано речові докази виявлені та вилучені за результатами наведених обшуків квартири та автомобіля обвинуваченого; висновок експерта №СЕ-19/103-21/26-МРВ від 13.11.2020 року за результатами проведення наданих, на дослідження: рукавицях виявлено сліди зміненого світлого нафтопродукту; зразок рідини у полімерній пляшці, що являє собою світлий нафтопродукт бензин; протокол огляду предмета, від 13.01.2020 року, телефона марки Айфон, належного ОСОБА_14 з відеозаписом погроз висловлених ОСОБА_7 під час обшуку; постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.01.2020 року цього телефону; протокол огляду предмета, з додатком від 13.01.2020 року, з оптичним диском, який містить файл з відеозаписом обставин погроз висловлених ОСОБА_7 під час обшуку; постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів від 13.01.2020 року цього диску - недопустимими доказами.

Окрім того, як вбачається із постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 04.11.2020 року автомобіль марки «FORD TRANSIT CINNECT», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », 2007 року випуску, який вилучено 04.11.2020 року під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 , однак, як вбачається із зазначеного вище огляду місця події від 04.11.2020 року даний транспортний засіб вилучено не було. Разом з тим, із матеріалів справи відсутня заява-згода щодо надання дозволу на проведення на огляду місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

Поряд з цим, суд визнає недопустимими доказами надані стороною обвинувачення, записи з приватних камер відеоспостереження та камер систем «Безпечне місто», які долучені до справи постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів від 07.11.2020 року: флеш карт з наявними відеозаписами камер спостереження за напрямком руху автомобіля обвинуваченого з 03.11.2020 по 04.11.2020 та довідку, щодо аналізу записів з приватних камер відеоспостереження та камер систем «Безпечне місто», розташованих в місті Луцьку, місті Ківерці та селі Липини, Луцького р-ну з 03.11.2020 року по 04.11.2020 року з додатком, адже вказані докази надані суду з порушенням процесуального порядку отримання доказу та фіксування процесуальної дії в розумінні положень ч. 2 ст. 100, ст. 103-105 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду.

За змістом ст. ст. 103, 104 КПК України, процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися, зокрема у протоколі, на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії. У випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі.

Згідно положень ч. 3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. ст. 100, 103 - 105 КПК України, речовий доказ або документ має бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення, щодо нього має бути складено протокол огляду з належно оформленими додатками.

Між тим, у матеріалах провадження відсутній процесуальний документ щодо вилучення записів з приватних камер відеоспостереження та камер систем «Безпечне місто» або добровільної їх видачі відповідною особою, з належно оформленими додатками вказаних доказів до матеріалів кримінального провадження. Поряд з цим, з вказаних записів не вбачається, що саме рух по вказаному маршруту здійснював обвинувачений ОСОБА_7 на автомобілі «SEAT IBIZA» з д.н.з. « НОМЕР_1 », більш того, з наданої інформації взагалі не є можливим встановити ідентифікуючі дані представленого транспортного засобу.

Щодо погрози насильством та вбивством потерпілому ОСОБА_4 , суд зазначає наступне.

Частина 1 ст. 345 КК України, передбачає погрозу вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, а також щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Об`єктивна сторона вказаного злочину виражена у погрозі вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна. Причому погроза висловлюється винним обов`язково у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків.

Погроза може виявлятись у висловлюванні (усно, письмово, із застосуванням технічних засобів), а також в жестах або інших діях, за допомогою яких винний залякує потерпілого вчиненням убивства, застосуванням до нього чи його близьких родичів насильства або знищенням чи пошкодженням його майна або майна близьких родичів.

Під погрозою вбивством треба розуміти виражений зовні та доведений до потерпілого намір позбавити життя працівника правоохоронного органу або його близького родича.

Не є злочином, що розглядається, погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна, висловлена у зв`язку з виконанням потерпілим будь-яких незаконних дій.

Злочин вважається закінченим з моменту, коли погроза була доведена до відома працівника правоохоронного органу.

Крім того, суб`єктивною стороною злочину є прямий умисел, поєднаний зі спеціальним мотивом, а саме у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Під виконанням службового обов`язку слід розуміти діяльність працівника, що входить в коло його повноважень. Час виконання потерпілим службових обов`язків (минулий, теперішній чи майбутній) на кваліфікацію не впливає. Для застосування ч. 1 ст. 345 КК не має значення, чи розраховував винний реалізувати погрозу щодо працівника правоохоронного органу або його близьких родичів.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні жодні допустимі та належні докази, того, що потерпілий ОСОБА_4 , як працівник правоохоронного органу був залучений до виконання своїх службових обов`язків в ході проведення слідчих дій, а саме проведення обшуків.

Також, як вбачається із відеозапису проведення слідчій дії обшуку автомобіля, потерпілий ОСОБА_4 , знаходився на достатній відстані від обвинуваченого, останньому він не представлявся, як працівник поліції, також одягнений був у цивільний одяг, тримався осторонь, крім цього, не вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_7 висловлював своє обурення чи погрозу саме ОСОБА_4 , оскільки при проведені вказаної слідчої дії були присутні і інші учасники та громадяни, а тому сумнівними є доводи, що обвинувачений погрожував саме ОСОБА_4 , та погрожував останньому, як працівнику правоохоронних органів.

У зв`язку з цим, показання потерпілого ОСОБА_4 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , в частині адресованих погроз обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 , як працівнику правоохоронного органу, при проведенні обшуку автомобіля, суд відхиляє.

Водночас, слід зазначити, що дані обставини, показані в судовому засіданні вищезазначеними потерпілим та свідками, не мають правового значення, оскільки фактичні дані, повідомлені ними, вбачаються з відповідних протоколів обшуку та похідних від них доказів, які суд визнає недопустимими, в зв`язку з тим, що вони отримані з порушенням порядку, встановленого КПК України.

Інші докази сторони обвинувачення, суд відхиляє, оскільки вони самі по собі не підтверджують наявності чи відсутності обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Яллог проти Німеччини» (11 липня 2006 року), «Шабельник проти України» (19 лютого 2009 року), зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1954 року кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» п. 45, суд при оцінці доказів керується доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або неспростовних презумпцій щодо фактів.

Також, Європейський Суд з прав людини зазначає, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (п. 146 справи "Барбера, Мессегуз і Джабардо проти Іспанії" від 06.12.98).

Згідно з частиною 1 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями статті 25 КПК України передбачено обов`язок прокурора, слідчого в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 9 КПК України, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За правилами статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до частини 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених статтею 91 КПК України, покладається на прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення, в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме: умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу та у погрозі насильством та вбивством щодо працівника правоохоронного органу, що передбачені ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України.

Тож, ОСОБА_7 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватими та виправдати в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 скасувати.

Цивільні позови по справі не заявлялися.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, відповідно до положень ст. 124 КПК України, зокрема на залучення експертів, в сумі 11768 грн. 40 коп. належить віднести на рахунок держави.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Зокрема у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, речові докази які були вилучені відповідно до постанов про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів справи кримінального провадження від 04.11.2020 року, 13.01.2020 року, 21.11.2020 року повернути їх законним володільцям.

Арешти накладені ухвалою Ківерцівського районного суду від 09.11.2020 року та ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.11.2020 року - скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373- 377 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати невинуватим ОСОБА_7 , у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 345 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_7 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.11.2020 року на автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1753, тип пального дизельне паливо, що належить на праві власності ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.11.2020 року на автомобіль марки «SEAT IBIZA» - з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_3 ; пластикову пляшку з речовиною ззовні схожу на бензин, чотири рукавиці, які поміщено до спецпакету №INZ40386473; дві куртки чорного кольору, одну куртку темно синього кольору, які поміщено до спецпакету №INZ4031648; картка (коробки від картки) мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» із номером НОМЕР_6 , яку поміщено до спецпакету №4434917; дві коробки від мобільних телефонів марки Xiomi, які поміщено до спецпакету №7075838; мобільний телефон марки Xiomi, сірого кольору, реєстраційний документ на транспортний засіб «SEAT IBIZA» - з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_3 , пульт з магнітом, ключі від автомобіля «SEAT IBIZA» - з д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до спецпакету №4434918; дві кепки чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету №INZ3003369; блокнот з рукописними записами, який поміщено до спецпакету №7003600; мобільний телефон марки iPhone, який поміщено до спеціального пакету №4320741 - скасувати.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки FORD TRANSIT CONNECT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , об`єм двигуна 1753, тип пального: дизельне паливо повернути власнику;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 повернути власнику;

- автомобіль марки «SEAT IBIZA» - з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_7 ;

- дві куртки чорного кольору, одну куртку темно синього кольору, які поміщено до спецпакету №INZ4031648 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- картка (коробки від картки) мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» із номером НОМЕР_6 , яку поміщено до спецпакету №4434917 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- дві коробки від мобільних телефонів марки Xiomi, які поміщено до спецпакету №7075838 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки Xiomi, сірого кольору, реєстраційний документ на транспортний засіб «SEAT IBIZA» - з д.н.з. « НОМЕР_1 », VIN код НОМЕР_3 , пульт з магнітом, ключі від автомобіля «SEAT IBIZA» - з д.н.з. НОМЕР_1 , які поміщено до спецпакету №4434918 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- дві кепки чорного кольору, які поміщено до спеціального пакету №INZ3003369 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- блокнот з рукописними записами, який поміщено до спецпакету №7003600 - повернути власнику ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон марки iPhone, який поміщено до спеціального пакету №4320741, - повернути їх законному володільцю.

Фрагменти електричних провідників із моторного відсіку та салону автомобіля, чотири рукавиці та пляшку з пальним - знищити.

Диски та флеш карти залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, на залучення експертів, в сумі 11768 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок - віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1