Провадження №1-кс/127/5409/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2022 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання ОСОБА_3 , в порядку ст. 117 КПК України, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, в порядку ст. 117 КПК України, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 27 травня 2004 року слідчим в ОВС УМВС у Вінницькій області було прийнято рішення, в порядку ст. 115 КПК України (в редакції 1960 року), та складено протокол про його затримання за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

30 травня 2004 року слідчим в ОВС УМВС у Вінницькій області було прийнято постанову про звільнення його з ІТТ ВМВ у Вінницькій області на підставі ст.ст. 130, 148-151 КПК України (в редакції 1960 року).

Під час виконання постанови про звільнення його з ІТТ ВМВ у Вінницькій області слідчий умисно не виконав вимоги ст. 151 КПК України (в редакції 1960 року), а саме ввів в оману та не надав, як того вимагав процесуальний закон, підписку про невиїзд та не звільнив його упродовж 72 годин, як того вимагає ст. 29 Конституції України, та не вніс подання до суду про обрання запобіжного заходу.

30 травня 2004 року слідчий в ОВС УМВС у Вінницькій області проводить його повторне затримання, в порядку ст. 115 КПК України (в редакції 1960 року), за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України. Під час його затримання 30 травня 2004 року ним було заявлено клопотання про надання йому захисника для захисту його прав та свобод, однак слідчий, порушуючи його право на захист, не надав йому захисника.

02 червня 2004 року Ленінський районний суд м. Вінниці, розглянувши подання слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області про обрання йому запобіжного заходу, постановив продовжити йому строк затримання до десяти діб. В мотивувальній частині даної постанови від 02 червня 2004 року суд зазначив, що він вини не визнав та заявив клопотання про допуск адвоката при розгляді даного подання щодо обрання йому запобіжного заходу.

В зв`язку з тим, що йому не було надано адвоката під час арешту 30 травня 2004 року, не було залучено адвоката під час розгляду подання в суді 02 червня 2004 року, а також не було залучено адвоката упродовж трьох днів після продовження арешту 02 червня 2004 року, що потягло за собою гарантоване право на оскарження незаконного арешту адвокатом, який не був наданий для подальшого захисту його прав та свобод, заявник, посилаючись на ч. 5 ст. 29, 55, 59 Конституції України, ст.ст. 5, 117 КПК України, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2004 року, якою було продовжено строк його затримання.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, підтримав клопотання та просив його вимоги задоволити, суду пояснив, що згідно з Конституцією України він має право на поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у будь-який час, під час винесення даної постанови було порушено його право на захист, йому не була вручена копія даної постанови, порушення його прав є триваючим та до цих пір не усунутим.

Адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив вимоги ОСОБА_3 задоволити, суду пояснив, що ОСОБА_3 згідно із Законом може в любий час оскаржувати своє затримання, останньому не була вручена копія постанови, було порушено право ОСОБА_3 на захист, яке є основоположним правом особи, порушення є тривалим та не усунутим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

Дане клопотання суд розглядає в порядку КПК України (в редакції 1960 року).

Гарантії права на оскарження судових рішень захищені ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на справедливий суд».

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

В судовому засіданні ОСОБА_3 стверджував, що за поданням слідчого в ОВС СУ УМВС України у Вінницькій області про обрання міри йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, згідно з постановою судді Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2004 року продовжено строк його затримання до десяти діб. ОСОБА_3 у своєму клопотанні просить поновити йому строк на апеляційне оскарження даної постанови суду.

Згідно з довідкою начальника відділу ведення архівних справ Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року постанова Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2004 року про продовження строку затримання ОСОБА_3 до десяти діб у архівних справах судових рішень розглянутих Ленінським районним судом м. Вінниці у 2004 році за поданням правоохоронних органів щодо арешту, тримання під вартою, огляду та обшуку житла чи іншого володіння особи не зберігається.

У ст. 349 КПК України (в редакції 1960 року) унормовано строк та порядок подачі апеляційних скарг. За правовим змістом зазначеної норми права апеляція на постанову суду першої інстанції може бути подана особою, що перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому копії.

Відповідно до ст. 353 КПК України (в редакції 1960 року), у разі подання апеляції з пропуском встановленого статтею 349 цього Кодексу строку і при відсутності клопотання про його відновлення апеляція постановою головуючого визнається такою, що не підлягає розгляду.

У разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку.

Питання про відновлення строку вирішується в судовому засіданні судом, який розглядав справу. Про день і час розгляду клопотання своєчасно повідомляються сторони, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

Постанова судді чи ухвала суду, винесена відповідно до частини першої чи частини четвертої цієї статті, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, який має право своєю ухвалою відновити пропущений строк, визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду, і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

За змістом ст. 165-2 КПК України (в редакції 1960 року), на стадії досудового слідства запобіжний захід, за винятком запобіжних заходів у вигляді застави або взяття під варту, обирає орган дізнання, слідчий, прокурор.

Якщо орган дізнання, слідчий вважає, що є підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді застави або взяття під варту, він вносить за згодою прокурора подання до суду. Таке ж подання вправі внести прокурор. При вирішенні цього питання прокурор зобов`язаний ознайомитися з усіма матеріалами, що дають підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді застави або взяття під варту, перевірити законність одержання доказів, їх достатність для обвинувачення.

Подання має бути розглянуто протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання підозрюваного чи обвинуваченого.

Якщо в поданні ставиться питання про взяття під варту особи, яка перебуває на волі, суддя вправі своєю постановою дати дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого і доставку його в суд під вартою. Затримання в цьому випадку не може продовжуватися більше сімдесяти двох годин; а в разі коли особа перебуває за межами населеного пункту, в якому діє суд, - не більше сорока восьми годин з моменту доставки затриманого в цей населений пункт.

Після одержання подання суддя, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 16-2 цього Кодексу, вивчає матеріали кримінальної справи, представлені органами дізнання, слідчим, прокурором, допитує підозрюваного чи обвинуваченого, а при необхідності бере пояснення в особи, у провадженні якої перебуває справа, вислуховує думку прокурора, захисника, якщо він з`явився, і виносить постанову: про відмову в обранні запобіжного заходу, якщо для його обрання немає підстав; про обрання підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу.

Суд приймає рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за відсутності особи лише у разі оголошення її в міжнародний розшук. У таких випадках після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця провадження у справі суд за її участю розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну та виносить постанову.

Відмовивши в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд вправі обрати підозрюваному, обвинуваченому запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

На постанову судді до апеляційного суду прокурором, підозрюваним, обвинуваченим, його захисником чи законним представником протягом трьох діб з дня її винесення може бути подана апеляція. Подача апеляції не зупиняє виконання постанови судді.

Якщо для обрання затриманому запобіжного заходу необхідно додатково вивчити дані про особу затриманого чи з`ясувати інші обставини, які мають значення для прийняття рішення з цього питання, то суддя вправі продовжити затримання до десяти, а за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого до п`ятнадцяти діб, про що виноситься постанова. У разі, коли така необхідність виникне при вирішенні цього питання щодо особи, яка не затримувалася, суддя вправі відкласти його розгляд на строк до десяти діб і вжити заходів, спроможних забезпечити на цей період її належну поведінку, або своєю постановою затримати підозрюваного, обвинуваченого на цей строк.

Отже, проаналізувавши норми КПК України (в редакції 1960 року) та приймаючи до уваги вищезазначені обставини, слідчий суддя вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2004 року не підлягає відновленню, оскільки заявником не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, з часу винесення зазначеної постанови пройшло вісімнадцять років і за цей час заявник мав можливість самостійно або укласти угоду з адвокатом і звернутися раніше з клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови. Заявник не надав суду доказів, що він звертався до суду із заявою про видачу йому копії постанови судді Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 червня 2004 року. Крім того, за правовим змістом ст. 347 КПК України (в редакції 1960 року) постанова суду про продовження строку затримання підозрюваного до десяти діб апеляційному оскарженню не підлягає.

Щодо порушення права на захист ОСОБА_3 під час розгляду судом подання слідчого, то за змістом статті 165-2 КПК України (в редакції 1960 року), після одержання подання суддя вивчає матеріали кримінальної справи, представлені органами дізнання, слідчим, прокурором, допитує підозрюваного чи обвинуваченого, а при необхідності бере пояснення в особи, у провадженні якої перебуває справа, вислуховує думку прокурора, захисника, якщо він з`явився. Отже, із зазначеної норми слідує, що участь захисника при вирішенні питання про продовження строку затримання підозрюваного до десяти діб не є обов`язковою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 165-2, 165-3, 347, 349, 353 КПК України (в редакції 1960 року), слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , в порядку ст. 117 КПК України, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції, на підставі ст. 353 КПК України 1960 року.

Слідчий суддя: