Справа № 446/1888/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2022 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка-Бузька Львівської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дрогобич Львівської області, громадянина України, неодруженого, тимчасового не працюючого, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , із середньою освітою, тимчасово не працююча, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; раніше не судима

у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.357; ч.1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13 серпня 2021 року приблизно о 19:20 год., перебуваючи неподалік магазину «ЕКО маркет», що знаходиться по вул. Незалежності, 16 в м. Кам`янка-Бузька Львівської області, на тротуарі знайшла платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_9 і яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000, яка була поміщена у картонний конверт, де також знаходився пін-код до неї, не вчинила жодних дій щодо встановлення власника карти та її повернення, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, викрала платіжку банківську карту АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_9 , з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_9 , тим самим незаконно заволоділа нею.

Крім того, 13 серпня 2021 року, о 19:39 год. ОСОБА_4 , маючи при собі банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_9 та пін-код до неї, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, щодо посягання на чужу власність та на викрадення грошових коштів шляхом зняття готівки, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшла до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. Незалежності, 32 в м. Кам`янка-Бузька Львівської області, де здійснила зняття грошових коштів у сумі 2600 грн., за що банком було також стягнуто комісію у сумі 104 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_4 своїми протиправними, умисними діями , спричинила потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 2704 гривні.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України та окрім того, ОСОБА_4 вчинила викрадення офіційного документа, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 357 КК України.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 винуватою себе у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357; ч.1 ст. 185 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялася та підтвердила обставини вчинення нею кримінальних правопорушень, вказавши на час, місце, і спосіб його вчинення.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, будь яких претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має, оскільки ОСОБА_4 відшкодувала шкоду. При призначенні покарання просив суд суворо не карати ОСОБА_4 (а.с.28)

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів, та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Учасникам кримінального провадження роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Оцінивши зібрані та досліджені в ході судового розгляду докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 повністю доведена і її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа та за ч.1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обставинами, згідно зі ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, яка є особою раніше не судимою, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває (а.с.53), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.55), обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим та відсутність обставин, що їх обтяжують, й те що на утриманні має четверо неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суд приходить до висновку, що за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 357 КК України, слід призначити покарання у вигляді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень; за вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, слід призначити покарання у вигляді 90 (дев`яносто) годин громадських робіт,

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 357, ч.1 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:

за ч.1 ст. 357 КК України у вигляді штрафу 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

за ч. 1 ст. 185 КК України, слід призначити покарання у вигляді 90 (дев`яносто) годин громадських робіт.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Речовий доказ: ком пакт диск «Ridata» DVD+R 9.4 Gb залишити у матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими частини другої статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1