Справа № 346/1460/22
Провадження № 1-в/346/96/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия справу про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлучений, не працював, судимого - 09.12.1999 року Костянтинівським районним судом Донецької області за ч.2 ст.206, ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 81, 42,45 КК України (1960р.) до покарання у виді 3років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки і штраф у розмірі 680 грн.; - 26.07.2002 Апеляційним судом Донецької області за ч.1 ст. 396 КК України (2001р.), ст. 93 п."е,ж,і", ст.206 КК України (1960р.) ч.1ст.42,ч.1 ст.43 КК України (1960р.)до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; - 02.07.2013 Костянтинівським районним судом Донецької області за ч.2 ст.186,75,76 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 3 роки ; - 10.05.2017 Дружківським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт; - 24.04.2018 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1,4 ст. 70, 71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; - 26.09.2018 р. Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; 03.10.2018 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років ,

Початок строку: 02.04.2018 року.

Кінець строку: 02.04.2023 року. ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з даним клопотанням посилаючись на те, що на момент звернення він відбув необхідну для цього частину покарання, невідбута частина покарання становить менше 11 місяців, що позитивно характеризується, має 7 заохочень та 1 стягнення, яке погашено відповідно до чинного законодавства, має стабільні соціальні зв"язки (місце проживання, сім"я) . В разі застосування до нього ст. 81 КК України зобов"язується проживати із сім"єю по місцю проживання , працевлаштуватися в найкоротший термін.

Просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити його умовно-достроково від невідбутого покарання у виді позбавлення волі , справу розглянути без його участі.

Ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_4 , беручи до уваги заяву представника Коломийської ВК № 41, який підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 з приводу застосування ст.81 КК України, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення вказаного клопотання так як засуджений за весь період відбування покарання не довів своє виправлення, а також, що недотримано процедуру звернення із даною заявою.

Відповідно до ч. 3 п.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою (наявність як пасивної так і активної форми поведінки) і ставленням до праці (постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна тощо) довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 востаннє засуджений 03.10.2018 р. Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (а.с. 37-42).

Як вбачається з Витягу з протоколу № 43 спільного засідання комісії Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Селидівському міськвиконкомі від 16 жовтня 2020 року та Висновку комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.82 КК України, згідно заяви засудженого (а.с.63,64) .

Згідно Витягу з протоколу № 35 спільного засідання комісії ДУ Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Покровській райдержадміністрації від 13 серпня 2021 року та Висновку адміністративної комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.81 КК України, засуджений не довів своє виправлення (а.с.55,56).

Згідно характеристики погодженої заступником начальника ДУ "Селидівська виправна колонія - 82" 04.02.2022 засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.04.2018р. За час відбування покарання утримувався в державній установі "Бахмутська УВП №6" м. Бахмут, де характеризувався посередньо . На основному виробництві не працював, участі в суспільно-корисній праці не приймав, заохочень не мав. Режим утримання не порушував , стягнень не мав. 08.11.2018 прибув до ДУ "Селидівська виправна колонія - 82" і був розподілений до відділення СПС № 12, де характеризувався позитивно. На основному виробництві не працював , однак працевлаштований у якості старшого днювального відділення СПС 12 за що має 6 заохочень, допустив 1 порушення режиму утримання з приводу чого був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "професія" , прагне до вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом навчання у Селидівському навчальному центрі № 82 за спеціальністю ЕРЗ, та приймає активну участь у роботі самодіяльних організацій. Підтримує зв"язки з рідними шляхом листування та побачень . На підставі оцінки ризиків проведеної згідно Наказу Міністерства юстиції від 27.11.2020 від 4121 /5 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим до позбавлення волі" засудженому ОСОБА_4 встановлено середню ступінь ризику . (а.с.59-61).

16.04.2022 р. засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)".

Згідно відомостей ДУ "Селидівська ВК (82)" від 04.02.2022р. про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_5 до останнього застосовано шість заохочень та одне стягнення (а.с.62).

Суд вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, суд не може прийняти до уваги твердження засудженого про те, що маючи позитивну характеристику, 7 заохочень та одне стягнення, яке погашено, стабільні соціальні зв"язки він довів своє виправлення.

Наявність у засудженого ОСОБА_5 заохочень за весь час відбування покарання, а також те, що отримане ним раніше стягнення на даний час погашено, беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що не було доведено поведінкою засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання, суд доходить висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Крім того на засудженого у випадку прийняття рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст.81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, про поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання засудженим, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа засудженого. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання ДУ "Коломийська виправна колонія (№41), погодженого зі спостережною комісією як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі клопотання засудженого , що є недотриманням процедурного порядку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості спостережну комісію при Коломийській РДА здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_4 , а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд , беручи до уваги наведене, вважає, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючисьст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336, 537 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26 травня 2022 року о 14 годині 50 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1