233 № 233/977/22
У Х В А Л А
про відвід

06 травня 2022 року cуддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду матеріалів кримінального провадження внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 11 квітня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2022 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 11 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2022 року для розгляду вказаного клопотання визначено головуючу суддю ОСОБА_3
06 травня 2022 року головуюча суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 заявила самовідвід посилаючись на те, що у провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувають матеріали іншого кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України. Однією з потерпілих у зазначеному кримінальному провадженні є її подруга та колега, суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 . Суддя ОСОБА_3 зазначає про те, що має певні особисті негативні переконання щодо ОСОБА_4 , які заважають їй забезпечити неупереджений судовий розгляд кримінального провадження за його обвинуваченням.
У судове засідання учасники кримінального провадження не з`явились, про час і місце розгляду заяви про відвід повідомлені належним чином.
Прокурор надіслав письмові заперечення з приводу задоволення відводу. Зазначив, що заява необґрунтована та не мотивована.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України вбачається, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, що можуть викликати сумнів у його неупередженості.
Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.
Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.
Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).
Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.
У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.
При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.
Згідно п.п.49,53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява N 33949/02) відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого рішення у справі "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, пп.27,28; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" п. 42). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" від 10 червня 1996 року, п.38). З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, п. 45).
Приймаючи до уваги вище наведене та твердження судді ОСОБА_3 про наявні у неї негативні переконання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 які заважають їй забезпечити неупереджений судовий розгляд, з метою забезпечення судового розгляду незалежним та безстороннім судом, вважаю, що заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 75, 80-83, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_3 про самовідвід з розгляду матеріалів кримінального провадження внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 11 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_3 від розгляду матеріалів кримінального провадження внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 11 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя