Справа № 148/712/22
Провадження №1-кп/148/127/22
У Х В А Л А
Іменем України

17 червня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина в режимі відеоконференцзв`язку клопотання процесуального прокурора ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч.4 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тульчинського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки 24.06.2022 спливає строк застосування запобіжного заходу та існують ризики, визначені ст. 177 КПК України, а також продовжується розгляд справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання.

Захисник обвинуваченого висловив позицію щодо зміни відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді від 27.04.2022 строком на 60 днів, і строк його спливає 24.06.2022.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При продовженні даного виду запобіжного заходу, судом також враховано вимоги ст.183 КПК України, пунктом 5 частини 2 якої передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;.

На підставі ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
За правилами ст. 331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п.18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).
У зв`язку з чим суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого, характер висунутої підозри, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку та приходить до висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: останньому обґрунтовано висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України, є особливо тяжким і за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, при цьому обвинувачений може у подальшому вчиняти спроби переховування від суду, через тяжкість можливого покарання у випадку доведення його вини у вчиненні інкримінованого злочину, також, останній може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність достатніх підстав для продовження застосування щодо нього даного виду запобіжного заходу і неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім, як тримання під вартою.
Таким чином, оскільки обставини, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, за таких обставин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 днів підлягає задоволенню.
Разом з тим, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, в період воєнного стану, зумовлені тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.
З врахуванням вимог п. 1 ч.4 ст.183 КПК України, якою визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Таким чином, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь, Донецької області, тимчасово проживаючого АДРЕСА_1 , освіта середня, не одружений, працював робітником ФОП ОСОБА_6 , раніше судимому, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 15.08.2022, 11:30 год., включно.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Ухвалу вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору, а також направити для виконання начальнику установи виконання покарань.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя