Справа № 727/4548/22
Провадження № 1-кп/727/282/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці матеріали кримінального провадження /ЄРДР №0000070/ за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Нижчя Дубечня, Вишгородського району, Київської області, раніше не судимого, з середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 05.01.2022 року старший солдат ОСОБА_4 призначений наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 2-РС від 05.01.2022 року на посаду водія 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 і зарахований до списків особового складу частини та поставлений на всі види забезпечення.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Крім того, статті 131, 216 Статуту передбачають, що військовослужбовці зобов`язані постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби в службовий час і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

17 березня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014, відповідно до якого в Україні настає особливий період.

14 квітня 2014 року виконуючий обов`язки Президента України видав Указ Президента України № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, особливий період не закінчується у момент закінчення мобілізації, що визначений Указами Президента України.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, старший солдат ОСОБА_4 вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення в час дії особливого періоду.

Зокрема встановлено, що старший солдат військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді водія 2 гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1, п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 о 08 год. 00 хв. 21 лютого 2022 року не з`явився на військову службу зі щорічної основної відпустки до військової частини НОМЕР_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував у місці свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.408 КК України, - дезертирство, тобто неприбуття до місця несення служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю та пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Вказав, що він пішов на військову службу добровольцем, за контрактом, на один рік. З 07.02.2022 року по 21.02.2022 року він пішов у відпустку на 14 днів. Військова частина НОМЕР_1 , в якій він проходив службу, знаходиться в м. Чернівцях. Однак, після закінчення відпустки він не з`явився на проходження служби, у зв`язку з неякісною організацією проходження служби в цій військовій частині. Йому не сподобалось ставлення командування, а він не хотів прибирати гуртожиток, туалети, мити посуд на польовій кухні, оскільки вважав, що це не входило в його обов`язки по контракту. При цьому, вказав, що він був на посаді водія, однак машина була несправна, і він фактично не виконував своїх основних обов`язків. Його заробітна плата була приблизно 11400 грн. в місяць. Дома, коли почалась війна, він відразу записався до Нижче Дубечанської територіальної оборони. Крім цього, обвинувачений зазначив, що він в 2017-2018 роках приймав участь в АТО, служив під містом Маріуполем, є учасником бойових дій, був в 503 окремому батальйоні морської піхоти. У вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати. Просить при призначенні покарання врахувати зазначені обставини.

Показання ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 погодився на скорочений порядок судового слідства, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його, як особу, пояснивши, що рішення його добровільне і наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування за ч.3 ст.408 КК України кваліфіковані правильно, оскільки обвинувачений вчинив дезертирство, тобто неприбуття до місця несення служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним за вказаною статтею КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний обвинуваченим злочин відповідно до ст.12 КК України належать до категорії тяжких злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він є особою раніше не судимою (т.1 а.с. 58), за місцем проходження військової служби характеризується позитивно (т.1 а.с.33), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с. 53), на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с.51), є учасником бойових дій (т.1 а.с. 76), відповідно до посвідчення № НОМЕР_4 виданого 01.03.2022 року ОСОБА_4 перебуває у складі загону територіальної оборони Пірнівської сільської ради (т.1 а.с.77).
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Таким чином, враховуючи молодий вік обвинуваченого, те, що він є особою раніше не судимою, є учасником бойових дій в АТО, що підтверджується відповідними наявними в матеріалах справи доказами, обвинувачений визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 408 КК України.

Крім цього, враховуючи вищевказані обставини, суд також вважає за можливе застосувати до обвинуваченого вимоги ст.ст.75, 76 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Разом з тим, враховуючи зазначене, той факт, що обвинувачений є учасником АТО, а також те, що після початку війни в Україні, обвинувачений увійшов до складу територіальної оборони, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 54 КК України та позбавлення його військового звання. В той же час, санкцією ч.3 ст. 408 КК України, така міра покарання не передбачена.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 України і призначити йому покарання за даною статтею КК України із застосуванням вимог ст.69 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, зокрема: буде періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації, не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівці.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1