Дата документу 12.09.2022 Справа № 333/2091/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1180/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/2091/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

особи, щодо якої

вирішується питання про

зміну примусових заходів

медичного характеру, ОСОБА_8

представника заявника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, щодо якої вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 червня 2022 року про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду щодо ОСОБА_8 призначено стаціонарну судово-психіатричну експертизу та зобов`язано КПН «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР здійснити транспортування ОСОБА_8 до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для проведення вищезазначеної експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , щодо якого вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру, просив ухвалу суду скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що призначення судово-психіатричної експертизи ст.514 КПК не передбачено. Між тим, суд першої інстанції самостійно ініціював призначення судово-психіатричної експертизи та при цьому належним чином не обґрунтував підстави для проведення такої експертизи. Проведення експертизи у визначений судом спосіб впливає на його права, оскільки штучно продовжує термін його перебування в умовах певної неволі. Крім того, зазначив, що лікувальний заклад не має законодавчо закріплених можливостей забезпечення виконання оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію ОСОБА_8 , його захисника та представника заявника, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, в провадженні суду перебуває заява директора КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради про зміну примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом щодо ОСОБА_8 .

Під час розгляду вказаної заяви судом було прийнято рішення про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_8 з метою перевірки і визначення його дійсного психічного стану.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

З матеріалів провадження вбачається, що представник закладу з надання психіатричної допомоги звернувся до суду із заявою про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При цьому встановлено, що примусові заходи медичного характеру були застосовані до ОСОБА_8 ще у 2014 році і з того часу застосування таких заходів продовжувалося відповідними ухвалами суду у зв`язку із нестабільністю психічного стану ОСОБА_8 та останній постійно перебував на примусовому лікуванні в психіатричних закладах з діагнозом «Легка розумова відсталість (помірно-виражена дебільність), ускладнена синдромом залежності від алкоголю, психопатоподібний тип дефекту».

Останній раз застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у формі госпіталізації до психіатричної лікарні було продовжено 23.12.2021 року.

Як на підставу для звернення до суду із заявою про зміну застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку закладом з надання психіатричної допомоги було надано висновок комісії лікарів-психіатрів, відповідно до якого ОСОБА_8 подальшого застосування примусових заходів медичного характеру у формі госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги не потребує, а може бути переведений на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Разом з тим, матеріали провадження не містять в собі будь-якого обґрунтування конкретних обставин, які зумовили такі істотні зміни у психічному стані ОСОБА_8 з грудня 2021 року з урахуванням встановленого йому діагнозу та його перебування на лікуванні протягом останніх 8 років. З огляду на що суд першої інстанції правильно виходив з того, що на даний час існує необхідність у перевірці дійсного психічного стану ОСОБА_8 та з`ясування питання щодо необхідності його подальшого лікування і яким саме чином.

Отже суд першої інстанції, з урахуванням роз`яснень, які містяться в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України N7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення щодо ОСОБА_8 стаціонарної судово-психіатричної експертизи, адже за встановлених у даному провадженні обставин з`ясування поставлених перед експертами питань має істотне значення для вирішення заяви про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 .

Що стосується посилань ОСОБА_8 на відсутність у лікувальному закладі можливості забезпечення виконання ухвали в частині його транспортування до визначеної установи, то колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких труднощів у забезпеченні безпосередньої участі ОСОБА_8 в апеляційному розгляді у лікувального закладу не виникло. Більш того, така обставина не може бути перешкодою для прийняття судом рішення про призначення експертизи і на правильність та законність прийнятого судом рішення не впливає.

Отже, на переконання колегії суддів, ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.370 КПК. Переконливих аргументів на спростування висновків районного суду в апеляційній скарзі не наведено. Тому з огляду на вищевказане, відсутні обґрунтовані підстави для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 20 червня 2022 року про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4