УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2022 року

м. Київ
справа № 676/4009/15-к

провадження № 51-285ск17
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу та доповнення до неї засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 30 березня 2022 року,
встановив:
Ярмолинецький районний суд Хмельницької області ухвалою від 18 жовтня 2021 року залишив заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року без задоволення.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 30 березня 2022 року апеляційну скаргу засудженого про перегляд ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року щодо нього залишено без задоволення.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою. Посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуальногозакону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що ухвала апеляційного суду є незаконною, необґрунтованою, безпідставною. На обґрунтування своєї скарги вказує, що ухвала апеляційного суду постановлена незаконним складом суду, оскільки судді ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше брали участь у складі колегії суддів Хмельницького апеляційного суду під час перегляду його апеляційних скарг на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від

27 квітня 2017 року та інші судові рішення. Крім того, суддя ОСОБА_5 не склав присягу судді. Наголошує, що апеляційний суд розглянув його апеляційну скаргу без його участі, чим порушив його права на справедливий суд.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити за таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) нововиявленими обставинами визнаються:
1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, згідно з якою перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.
Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 18 травня 2020 року (провадження № 51-2290ск20) зазначив, що перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі. Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.
При цьому важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішеннях від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Як убачається з матеріалів касаційного провадження, суди першої й апеляційної інстанцій дослідивши заяву засудженого про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами, не встановили, які саме зазначені ним обставини могли вплинути на правильність судового рішення і які не були відомі та не могли бути відомі суду чи засудженому під час судового розгляду, також засудженим не наведено обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують факт наявності нововиявлених обставин.
Отже, суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду заяви про перегляд вироку Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня

2017 року щодо нього за нововиявленими обставинами дійшли обґрунтованого висновку про те, що зазначені ним обставини не є нововиявленими відповідно до положень ст.459 КПК.
Із вказаними висновками місцевого та апеляційного суду, суд касаційної інстанції погоджується, не знайшовши у цьому провадженні порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення, що тягнуть за собою їх обов`язкове скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення ст. 412 цього Кодексу.
Доводи засудженого про те, що ухвалу апеляційного суду винесено незаконним складом суду, колегія суддів визнає неспроможними з огляду на таке.
Згідно з ч. 2 ст. 76 КПК суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Частиною 3 цієї статті встановлено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.
З матеріалів касаційного провадження убачається, що Касаційний кримінальний суд Верховного Суду постановою від 16 січня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_4 та його захисників залишив без задоволення, а вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 20 листопада 2017 року щодо засудженого без змін.
Положеннями ст. 76 КПК не встановлено заборони суддям, які переглядали вирок суду по суті справи в апеляційному порядку, брати участь у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в одному кримінальному провадженні.
За таких обставин, участь суддів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у складі колегії суддів Хмельницького апеляційного суду під час перегляду ухвали Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2021 року на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27 квітня 2017 року за нововиявленими обставинами щодо нього в апеляційному порядку, не виключає можливості їх участі у розгляді його апеляційної скарги. Тобто, підстав, які б унеможливлювали участь цих суддів у розгляді заяви засудженого про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не вбачається.
Водночас сам факт, того що судді двічі брали участь у складі колегії суддів апеляційного суду у кримінальному провадженні щодо засудженого, був невід`ємною частиною стадій судового провадження з перегляду судових рішень і не викликає сумнівів у їхній безсторонності, що відповідає позиції ЄСПЛ викладеній у рішенні від 8 жовтня 2020 року в справі «Тесля проти України» (п. 45 ).
Слід також зазначити, що доводи засудженого про те, що суддя ОСОБА_5 не прийняв присягу на вірність незалежній державі Україна, а тому не має права брати участь в судових засіданнях, не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на п. 12 розділу XV «Перехідних положень» Конституції України 1996 року, судді всіх судів в Україні, обрані чи призначені до дня набуття чинності цією Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який їх обрано чи призначеною. Тобто судді, які обрані суддями безстроково, продовжують здійснювати свої повноваження до звільнення або до припинення їх повноважень з підстав, визначених Конституцією України (пп. 3 п. 161 розділу XV «Перехідних положень»).

Крім того, не знайшли свого підтвердження і доводи ОСОБА_4 про те, що порушено його право на справедливий суд, оскільки суд апеляційної інстанції не викликав його до зали судових засідань, чим позбавив його права надати доповнення до апеляційної скарги, клопотання, заперечення чи відводи.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
Згідно з ч. 4 ст. 401 КПК, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.
Проте, у своїй касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не зазначає, що він не був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, також не вказує чи заявляв він клопотання про виклик його до зали судових засідань або про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції і якщо, заявляв, то яке рішення було ухвалено судом апеляційної інстанції з цього приводу. А тому підстав вважати, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та порушив його право на справедливий суд, немає.
Водночас, як убачається з ухвали апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 був присутній захисник ОСОБА_7 , який здійснював захист його прав та інтересів.
Отже, апеляційний суд під час перегляду справи належним чином перевірив доводи, зазначені в апеляційній скарзі засудженого, і надав детальні відповіді на доводи скарги та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій щодо того, що обставини, зазначені у заяві ОСОБА_4 , не можуть вважатися нововиявленими у значенні ст. 459 КПК.
Таким чином, із поданої касаційної скарги та доданих до неї матеріалів Верховний Суд не вбачає підстав для скасування судових рішень.
Ураховуючи викладене й те, що з касаційної скарги та доповнення до неї, наданих копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Засуджений ОСОБА_4 , який утримується під вартою, виявив бажання про розгляд касаційної скарги в його присутності, про що зазначив у поданій ним заяві та клопотанні.
Відповідно до ч. 4 ст. 430 КПК засуджений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в касаційному розгляді, якщо суд визнає обов`язковою його участь або від засудженого, що тримається під вартою, надійшло про це клопотання.
Згідно з п. 3 ч. 1 цієї статті суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження, крім іншого, вирішує питання про заявлені клопотання. Оскільки суд не знайшов підстав для відкриття провадження, відсутні і підстави для вирішення питання щодо доставки засудженого до суду касаційної інстанції.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою з доповненням до неї засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від

30 березня 2022 року щодо нього.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3