КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/2040/2022 Категорія ч. 1 ст. 125 КК України
Єдиний унікальний номер 379/1283/21 Головуючий у суді 1 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеконференцзв`язку з використанням комунікаційної платформи «EasyCon» із захисником ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження № 0000224, внесеного до ЄРДР 17 листопада 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, яким
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Велика Березянка Таращанського району Київської області, працююча помічником вихователя Великоберезанського закладу дошкільної освіти Світлячок Таращанської міської ради Київської області, вдова, не депутат, має на утриманні дитину: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_11
потерпілої ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що 16 листопада 2021 року о 12.00 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_12 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та в цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_7 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_8 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, взяла в руки вила та дерев`яним держаком нанесла ним один удар в область обличчя зліва останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 заподіяла ОСОБА_8 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді поверхневої забійної рани на обличчі зліва та синця на повіках лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. В решті вирок залишити без змін.
З посиланням на вимоги ст. ст. 65, 67 КК України представник потерпілої вказує на те, що при винесені оскаржуваного вироку судом не було враховано обставину, яка обтяжує покарання, адже потерпіла є особою похилого віку і на момент події, яка інкримінується обвинуваченій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_8 виповнилося 73 роки, тобто, вчинено кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку.
На думку апелянта, призначене судом покарання ОСОБА_7 є занадто м`яким.

Про день, час та місце проведення апеляційного розгляду представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 повідомлений у встановленому законом порядку (ас. 161), однак до апеляційного суду не з`явився та за допомогою телефонного зв`язку повідомив, що встановити зв`язок за допомогою комунікаційної платформи «EasyCon» неможливо з технічних причин відсутності електронного цифрового підпису. З урахуванням збройної атаки російської федерації на м. Білу Церкву напередодні судового засідання просив проводити апеляційний розгляд за його відсутності у разі згоди на це потерпілої ОСОБА_8 .
З урахуванням думки потерпілої ОСОБА_8 , яка вважала за можливе проведення апеляційного розгляду за відсутності її представника, вислухавши прокурора, захисника та обвинувачену, які не заперечували проти проведення апеляційного розгляду за відсутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про розгляд справи за відсутності представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_8 , яка з`явилась в судове засідання, порушувала порядок у залі судового засідання, після чого самостійно покинула залу судового засідання.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, які вважали за можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , яка самостійно покинула залу судового засідання, колегія суддів, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , яка самостійно покинула залу судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:
- прокурора ОСОБА_11 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що вирок суду є законним та обґрунтованим, призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, що суд обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та сприяння розкриттю злочину, що судом не встановлено обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій, при призначенні покарання враховані дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується позитивно;
- захисника ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі, зазначивши про те, що обвинувачена визнала свою вину, розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, раніше не судима, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, характеризується позитивно, має постійне місце роботи; що ситуація, яка виникла, є довготривалою між сторонами; що зміна покарання є недоцільною. Вважає, що потерпіла висловила свою процесуальну позицію шляхом неповаги до суду та інших учасників процесу, покинувши залу судових засідань, тим самим не підтримала апеляційну скаргу;
- обвинувачену, яка просила залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, щиро розкаялась, визнала свою провину у скоєному, що на даний час сплатила штраф, який призначений за вироком суду;
- перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт про вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням та судом фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст. 394, ч.1 ст. 404 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо м`якості призначеного обвинуваченій покарання, яке, на думку апелянта, не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно зі ст.. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.
Колегія суддів враховує, що Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 дотримався наведених вимог.

Так, вирішуючи питання про обрання обвинуваченій виду та розміру покарання, місцевий суд у відповідності зі ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, те, що обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання, працює, вдова, має на утриманні неповнолітню дитину, характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, є особою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю; обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., що прямо передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, і таке покарання, на переконання суду першої інстанції, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого обвинуваченою проступку, обставинам справи, але й особі обвинуваченої, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень і таке втручання у її права та свободи буде виправданим.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів.

При цьому, колегія суддів вважає непереконливими посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не було враховано обставину, яка обтяжує покарання, те, що потерпіла є особою похилого віку.
Згідно з положеннями ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та у встановлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що орган досудового розслідування при формулюванні обвинувачення, яке у подальшому місцевий суд визнав доведеним, не інкримінував ОСОБА_7 обставину, що обтяжує покарання,- вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
Цієї ж обставини, як такої, що обтяжує покарання, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, також не було зазначено і в обвинувальному акті.
Таким чином, за встановлених обставин, на переконання колегії суддів, визнання судом першої інстанції обставини - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку- такою, що обтяжує покарання обвинуваченій, не узгоджується з положеннями ст.ст. 22, 337 КПК України.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку, у тому числі, і в частині призначеного покарання, не встановлені, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4