ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/342/21 Номер провадження 11-кп/814/702/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001903за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харків від 23 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави 654 грн за проведення судових експертиз.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 02 листопада 2020 року в період часу з 17 до 18 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_1 , вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_8 , заподіявши їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості внаслідок нанесення кулаком правої руки ударів в обличчя, після чого заволодів мобільним телефоном «Viaan V182» вартістю 224 грн та грошовими коштами в сумі 200 грн.
В апеляційній скарзі з доповненнями обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити призначене покарання із застосуванням приписів ст.69 та ст.75 КК України.
При цьому зазначає про щире каяття, добровільне відшкодування шкоди та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин.
Вказує про наявність дружини та її неповнолітньої дитини.
Вважає, що судом залишено поза увагою висновок органу пробації щодо можливості його виправлення без відбування покарання у виді позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який прохав звільнити його з-під варти та надати можливість захищати державу в умовах воєнного стану, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.187 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.
Призначене судом покарання визначене в мінімальному розмірі, передбаченому в даному випадку кримінальним законом, відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного та обставинам, що пом`якшують покарання, в тому числі і тим, які зазначені у апеляційній скарзі, узгоджується з приписами ст.65 та ст.50 КК України та є справедливим.
Доводи обвинуваченого про можливість пом`якшення призначеного покарання із застосуванням ст.69 КК України та звільнення від його відбування з випробуванням є непереконливими.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що судом першої інстанції встановлено лише одну обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, з чим погоджується і колегія суддів, відсутні визначені законом підстави для застосування вимог ст. 69 КК України.
За правилами частини першої статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Мотивуючи рішення про необхідність призначення реального покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд належним чином урахував як ступінь тяжкості вчиненого умисного корисливого злочину, так і конкретні обставини справи.
Також суд обґрунтовано звернув увагу на особу ОСОБА_7 , який хоча і є таким, що не має судимості на підставі ст.89 КК України, проте раніше неодноразово відбував покарання за умисні корисливі злочини, звільнявся умовно-достроково, проте на шлях виправлення не став, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.
Враховує колегія суддів і досудову доповідь органу пробації про високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, а також те, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для як для суспільства, так і для окремих осіб.
Всупереч доводам обвинуваченого, жодних об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин матеріали провадження не містять і в апеляційній скарзі не наведено.
Відсутні також докази на підтвердження факту добровільного відшкодування заподіяної потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_7 положення ст.69 та ст.75 КК України.
Доводи апелянта про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби суперечать приписам ч.1 ст.616 КПК України, відповідно до яких воно не може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 23 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4