Справа № 204/6228/22
Провадження № 1-кп/204/583/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000177 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування свого клопотання зазначив, що строк обраного (Продовжуваного) ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 27 серпня 2022 року. Виклад обставин вчинення кримінальних правопорушеньдають підстави обвинувачувати ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини. Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки санкція статті, інкримінованої ОСОБА_3 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна. Вказаний ризик збільшується наявністю воєнного стану в державі. З огляду на категорію кримінального правопорушення, даний ризик може реалізовуватися шляхом переходу обвинуваченого на непідконтрольну українській державі територію. Продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлене специфікацією кримінального правопорушення, вчинюваного ОСОБА_3 та воєнним станом у державі. Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином: розголошення відомостей досудового розслідування, у тому числі особам, на виконання злочинних завдань яких він здійснював допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності. Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Суду надав свої заперечення, в обґрунтування яких зазначив, що ризики, які зазначені в ст. 177 КПК України, уникнення його від правосуддя незначні, оскільки неправомірно було встановлено статус «представника іноземної держави» громадянину РФ ОСОБА_6 . Не визначена шкода суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості, оброноспроможності, державній, економічної і інформаційної безпеки України, який був нанесений його діями, оскільки по роду діяльності та колу спілкування він не має доступу до державної або ж військової таємниць, а спілкування в соціальних мережах несло інформаційно-побутову направленість. Також, він не має закордонного паспорту. В умовах воєнного стану в Україні введено суворий контроль переміщення осіб чоловічої статі. Він також є інвалідом ІІІ групи, знаходиться на обліку у лікаря невропатолога і потребує лікування, яке неможливе лікарями Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Він постійно проживає з матір`ю ОСОБА_7 , 1949 року народження, яка потребує догляду. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити йому міру запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного. Просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки ризики зазначені прокурором у клопотанні нічим не підтвердженні та не обґрунтовані. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на заставу або ж на домашній арешт.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК України).
Зі змісту частин 3, 4 та 5 ст. 199 КПК України випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 липня 2022 року було продовжено ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 27 серпня 2022 року, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, суд зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від: трьох до семи років позбавлення волі, та від п`ятнадцяти років до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме розголошувати відомості досудового розслідування, у тому числі особам, на виконання злочинних завдань яких він здійснював допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, то даний ризик судом береться до уваги, оскільки ОСОБА_3 вів активну переписку в соціальних мережах з представником іноземної держави та згідно обвинувачення виконував надані йому останнім завдання, а тому може повідомити останнього про його викриття та надавати інші відомості, щодо територіального розташування правоохоронних органів.
Також на користь існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить суть пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 та те, що на даний час на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації введено воєнний стан, а також склад кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 .
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, без визначення суми застави.
Тому, беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу або ж домашній арешт слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1