Провадження № 1-кп/947/1120/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 26.07.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді командира 3 протитанкового відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді командира 3 протитанкового відділення протитанкового взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану 31.05.2022 о 21:00 год. самовільно залишив місце служби, а саме с. Лимани Миколаївської області, та ухилявся від проходження військової служби до 13 год. 00 хв. 09.09.2022, проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: він будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, 31.05.2022 о 21:00 год. самовільно залишив місце служби, а саме с. Лимани Миколаївської області, та ухилявся від проходження військової служби до 09.09.2022 року, проводячи час на власний розсуд. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії ч.5 ст.407 КК України за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби) .
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.
З огляду на вищенаведене, враховуючи характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, його поведінки як до, так і після вчинення злочинних дій, позитивну характеристику з місця проходження військової служби, тобто наявні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає можливим застосувати вимоги статті 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме, покарання у виді штрафу в розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень в дохід держави.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1