печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ТОВ «ТЕТЕШ ТРАНС», ТОВ «ЄВРОТРАНС ЕЛІТ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2022 у кримінальному провадженні №0000329 від 01.06.2018, -

В С Т А Н О В И В :

27.05.2022 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 , яке передане слідчому судді ОСОБА_1 01.06.2022.

У клопотанні заявник клопоче про закриття кримінального провадження №0000329 від 01.06.2018 в частині кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2020 у кримінальному проваджені №0000329 від 01.06.2018.

У судове засідання слідчий/прокурор не з`явились, про розгляд клопотання повідомлялись належним чином, прокурор групи прокурорів надіслав до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання.

Представник власника майна, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб які не з`явилися, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Офіс Генерального прокурора здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000329 від 01.06.2018.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2020 накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку майно, в тому числі на майно про повернення якого клопоче заявник.

В обґрунтування клопотання про скасування арешту, ОСОБА_2 та адвокат в своїх доповненнях зазначають, що за минуванням тривалого періоду перебування майна під арештом відпала потреба в подальшому його застосуванні. Також посилається на те, що накладений арешт порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з відповіді заступника начальника першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності ОСОБА_3 від 11.02.2022 №09/3/1-9511-20, арешт на майно накладено з метою запобігання приховування майна, знищення, перетворення та відчуження.

Разом з тим, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та обставини за яких накладався арешт, продовжують існувати по теперішній час.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку про наявність в заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

При накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПКУ України

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

При дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту, слідчим суддею не встановлено обґрунтованості заявлених вимог, оскільки не доведено, що викладені обставини в клопотанні базуються на об`єктивних фактах і правових підставах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно та не доводять, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки за встановлених обставин вбачається, що підстави на які посилається представник заявника, що на його думку, свідчать про необхідність скасування вказаного арешту, є предметом перевірки органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000329 від 01.06.2018.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріалами, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності ОСОБА_2 , ТОВ «ТЕТЕШ ТРАНС», ТОВ «ЄВРОТРАНС ЕЛІТ», обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав ОСОБА_2 , ТОВ «ТЕТЕШ ТРАНС», ТОВ «ЄВРОТРАНС ЕЛІТ», та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Разом з тим, клопотання щодо закриття кримінального провадження №0000329 від 01.06.2018 в частині вчинення кримінального правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 3 ст. 332 КК України, слідчий суддя вважає за доцільне залишити без розгляду, з наступних підстав.

Згідно чинного кримінального процесуального законодавства встановлено чіткий перелік підстав, відповідно до яких слідчий, прокурор, слідчий суддя або суд мають повинні винести процесуальне рішення про закриття кримінального провадження.

Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, дізнавачу, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності підстав передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ч. 9 ст. 284 КПК України, слідчий суддя наділений компетенцією на прийняття рішення про закриття кримінального провадження тільки у випадку, якщо закінчилися строки досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру, встановлені частиною першою статті 219 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 284, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ТОВ «ТЕТЕШ ТРАНС», ТОВ «ЄВРОТРАНС ЕЛІТ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.09.2020 у кримінальному провадженні №0000329 від 01.06.2018 залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1