ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА

м. Фастів Київська область 14 липня 2022 року

Слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
за участю ОСОБА_3 ,
за участю адвоката ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, що виразилось у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з скаргою до суду на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, що виразилось у неповерненні тимчасово вилученого майна, посилаючись на те, що в провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000388, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В ході проведення досудового слідства працівниками поліції, під час огляду місця події у березні 2022 року вилучений автомобіль «Mercedes Benz державний номерний знак НОМЕР_1 що належить свідку ОСОБА_3 . Після вилучення автомобіля жодної інформації щодо накладення арешту на вказане майно та звернення слідчого до суду з клопотанням про надання дозволу про проведення обшуку, останній не отримав. Вважає, що слідчим здійснено бездіяльність з неповернення тимчасово вилученого майна. Просить визнати бездіяльність слідчого не звернення до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на обшук автомобіля та клопотання про арешт вказаного майна та зобов`язати сторону обвинувачення вчинити дії повернути тимчасово вилучене майно.
Скаржника та його представник в судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили їх задовольнити.
Прокурор, слідчий в судове засідання не зявилися, на адресу суду надали матеріали кримінального провадження № 0000388.
Згідно ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є першкодою для розгляду скарги.
Вивчивши матеріали скарги, прихожу до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора в тому числі у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Так, за своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.
Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Разом з тим, слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
При розгляді справи встановлено, що в провадженні СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000388 від 18.03.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2022 року (справа № 1-кс/381/259/22) клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000388 від 18.03.2022 повернуто прокурору для усунення недоліків та встановлено строк в сімдесят дві години для їх усунення.
Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).
Згідно з приписом ч. 2 ст. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
За змістом ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.
Відповідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, чи прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.
Водночас, скаржником та його представником не було надано до суду будь-яких доказів про те, що автомобіль «Mercedes Benz державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 або перебуває у його користуванні на законних підставах.
В матеріалах кримінального провадження № 0000388 від 18.03.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України міститься свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу де зазначено, що вказаний автомобіль зареєстровано за ТОВ «Автокредит плюс».
Також, як вбачається з прохальної частини скарги представник скаржника - адвокат ОСОБА_4 просив визнати бездіяльність слідчого у нездійсненні процесуальних дій протиправною.
Враховуючи вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, регламентований ч. 1 ст. 303 КПК України, та види ухвал слідчого судді, які можуть бути постановлені за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, визначені ч. 2 ст. 307 КПК України, слідчий суддя вважає, що правові підстави для задоволення вимог скарги в цій частині - відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог, а відтак вимоги скарги слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 39, 234-236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 який діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк, що виразилось у неповерненні тимчасово вилученого майна залишити без задоволення.
Ухвала в порядку ст. 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 18.07.2022 року

Слідчий суддя ОСОБА_1