ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/465/22 Справа № 695/2595/20 Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представників потерпілої ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 на вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, працюючого упакувальником ТОВ «ЕСО-Автотехнікс», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,-

визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 після набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк покарання один день (02.08.2020) попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирішено стягнути із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 14383,60 грн.

Вирішено стягнути із ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 2194,32 грн.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.08.2020, справа № 695/1774/20 в частині накладення арешту на автомобіль «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , жительці АДРЕСА_2 ; автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_13 , жителю АДРЕСА_3 .

Цивільний позов ОСОБА_9 до ПАТ «НАСК «Оранта»», ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» про відшкодування матеріальних та моральних збитків задоволено частково.

Вирішено стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта»» на користь ОСОБА_9 страхове відшкодування в розмірі 142566,60 грн.

Вирішено стягнути з ТОВ «ЕСО-АВТОТЕХНІКС» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 432 695,14 грн..

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.07.2022 ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 02.08.2020 близько 07 години 10 хвилин, керуючи автомобілем «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_5 , рухаючись на території Золотоніського району Черкаської області по автодорозі Золотоноша - Черкаси, зі сторони м. Черкаси в напрямку м. Золотоноша, в порушення вимог лінії дорожньої розмітки 1.1, пунктів 2.3 б); 2.9 б); 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, знаходячись на 5 км. вказаної автодороги + 650 м., керуючи транспортним засобом у стані стомлення, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та зміною напрямку руху свого автомобіля, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого, продовжуючи рух по зустрічній смузі руху, зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які рухались один за одним зі сторони м. Золотоноша у напрямку м. Черкаси.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_14 , згідно з висновком експерта № 05-8-02/223 від 03.08.2020, отримав тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді сполученої травми тулуба, таза та кінцівок: травми грудної клітки з розривом передніх продольних зв`язок 3-го грудного хребця та розривом спинного мозку, крововиливами по ходу грудного відділу хребта, розривами аорти, крововиливами в міжреберні м`язи ліворуч, забоєм легень, саднами грудної клітки, травми органів черевної порожнини з розривами печінки, селезінки, крововиливом у жирову капсулу правої нирки, травми тазу з переломом лонної кістки ліворуч, розривом лонного з`єднання та крижово-клубкового з`єднання праворуч, травми лівої нижньої кінцівки з відкритим переломом лівої стегнової кістки, забійними ранами та саднами лівої нижньої кінцівки, синця, садна правої нижньої кінцівки, різані рани, садна лівої верхньої кінцівки, садна правої верхньої кінцівки, внаслідок яких загинув на місці пригоди;

- пасажир автомобіля «ВАЗ 2106», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно з висновком експерта № 05-8-01/324 від 15.10.2020, отримала тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя, у вигляді травми органів черевної порожнини з розривом селезінки, що супроводжувалась внутрішньою кровотечею та травми грудної клітки з лівобічними переломами ребер, що ускладнилась накопиченням крові та повітря в плевральні порожнині, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я, у вигляді закритого перелому правої променевої кістки, легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рваних ран нижніх кінцівок;

- водій автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_13 , згідно з висновком експерта № 05-8-01/325 від 19.10.2020, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я, у вигляді закритого перелому п`яткової кістки лівої ступні;

- пасажир автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_15 , згідно з висновком експерта № 05-8-01/275 від 15.10.2020, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я, у вигляді закритого перелому правої плечової кістки.

Згідно з висновком експерта № 4/727 від 13.10.2020, порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Renault Master», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_7 , а саме вимог пунктів лінії дорожньої розмітки 1.1, пунктів 2.3 б); 2.9 б); 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень учасникам події та спричинення смерті ОСОБА_14 .

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, потерпіла ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу в якій просила його скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 роки, а в іншій частині - залишити вирок без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що на її думку в обвинуваченого відсутня пом`якшуюча покарання обставина щире каяття, оскільки обвинувачений уникав зустрічей, збитки відшкодував частково, пробачення попросив лише в останньому судовому засіданні. Також місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому в достатній мірі не враховано те, що її чоловік загинув, а вона отримала інвалідність ІІІ групи.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив його змінити та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що місцевим судом не враховано пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванні та судового розгляду, часткове відшкодування збитків, позитивна характеристика, наявність на утриманні неповнолітньої дитини. А також не враховано відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, вчинення необережного кримінального правопорушення. На думку апелянта вказані обставини можуть слугувати підставою для призначення більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, та просили її задовольнити, а в задоволенні апеляційної скарги потерпілої просили відмовити, думку потерпілої ОСОБА_9 та її представників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримали подану потерпілою апеляційну скаргу та просили її задовольнити, в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого просили відмовити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок місцевого суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, досліджених судом, та ніким не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст. 286 КК України є вірною.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , тому судом апеляційної інстанції вирок місцевого суду перевіряється лише в частині призначеного покарання ОСОБА_7 ..

Доводи обвинуваченого захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання та необхідність застосування вимог ст. 75 КК України, а також доводи потерпілої ОСОБА_9 про м`якість призначеного покарання, колегія суддів вважає безпідставними, а тому апеляційні скарги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно приписів ст. 75 КК України - якщо суд при призначенні покарання, в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст. 50, 65, 66, 67 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши те, що обвинувачений раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин з необережною формою вини, вину визнав, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину, також враховано досудову доповідь Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування обвинуваченим збитків потерпілій в розмірі 29500 грн. та відсутність обставин, які обтяжують покарання, і обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст. 286 КК України, у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , та звільнення обвинуваченого від відбування реального покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких, при цьому грубо порушив Правила дорожнього руху України, що призвело до тяжких наслідків у виді завдання потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, потерпілому ОСОБА_13 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, потерпілому ОСОБА_14 смерті, потерпіла ОСОБА_9 наполягала на призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, тому його виправлення можливе лише при призначенні покарання у виді реального позбавлення волі, яке призначено судом першої інстанції в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості чи м`якості в поданих апеляційних скаргах не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим чи м`яким колегія суддів підстав не вбачає.

На думку колегії суддів дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме відсутність судимостей, вчинення необережного кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування збитків потерпілій, були враховані судом першої інстанції при призначенні останньому покарання, в тому числі і відсутність обтяжуючих покарання обставин, позитивна характеристика та наявність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, і у цьому випадку не є такими, що свідчили б про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що місцевим судом вірно вказано про наявність в обвинуваченого пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, оскільки останній визнав свою провину, в судовому засіданні вибачився перед потерпілою, у добровільному порядку частково відшкодував шкоду, завдану потерпілій ОСОБА_9 , в розмірі 29500 грн., а тому доводи потерпілої в цій частині є неспроможними.
Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_7 свідомо ухилявся від подальшого відшкодування шкоди потерпілій, як про те зазначено в її апеляційній скарзі.

Як вбачається з оскаржуваного вироку місцевим судом при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 враховано те, що потерпіла втратила чоловіка, а сама внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримала інвалідність третьої групи, а тому доводи потерпілої в цій частині є неприйнятними.

Призначене ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів та досягнення мети покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, вмотивованим і обґрунтованим, а підстави для його зміни та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, як про це просить захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, відсутні, також відсутні і підстави для постановлення нового вироку та призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, як про те просить потерпіла ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 липня 2022 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді