Справа №: 1-293/11
П О С Т А Н О В А

15.07.2022 рокум.Львів

Франківський районний суд м.Львова в особі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підсудного ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву ОСОБА_4 про відвід прокурору ОСОБА_3 подану в межах розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.191, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_5 за ч.4 ст.190 КК України,

встановив:
В провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.191, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_5 за ч.4 ст.190 КК України

15.07.2022 року підсудний ОСОБА_4 через канцелярію суду подав заяву про відвід прокурору ОСОБА_3 з покликанням на наявність обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності. Так, 03.06.2022 року в приміщенні Франківського районного суду м.Львова перед початком судового засідання прокурор ОСОБА_3 нетактовно та зухвало повідомив, що за результатами розгляду цієї кримінальної справи суд обов`язково постановить обвинувальний вирок і йому безпосередньо грозить кримінальна відповідальність за «все скоєне», чим знехтував основним принципом презумпції невинуватості, що виразилося у демонстрації своєї особистої неприязні до нього та дав зрозуміти, за словами підсудного, що діятиме всупереч Конституції України, законам України та завданню кримінального судочинства.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 пояснив, що після останнього судового засідання - 03.06.2022 року мав розмову із прокурором ОСОБА_3 , під час якої просив прокурора відмовитися від обвинувачення, так як справа розглядається тривалий період часу, крім цього доказів винуватості ОСОБА_4 немає. На що прокурор зазначив, що не відмовлятиметься від обвинувачення, а справа закінчиться винесенням обвинувального вироку суду. Вважає, що такими висловлюваннями прокурор порушив презумпцію невинуватості, що виразилося в особистій неприязні до ОСОБА_4 .

Захисник підсудного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 підтримав подану заяву, з підстав, наведених в такій, просив відвести прокурора від розгляду даної кримінальної справи.

Підсудний ОСОБА_5 пояснив, що не був свідком розмови, але подібний зміст чув, оскільки після попереднього засідання вийшов із зали суду та був неподалік ОСОБА_4 .

Захисник підсудного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначила, що викладені ОСОБА_4 обставини не можуть слугувати підставою для відводу прокурора. При цьому просила врахувати, що такий відвід сприятиме затягуванню розгляду справи.

Підсудний ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення заяви про відвід заперечив з покликанням на необґрунтованість та безпідставність такої. Додатково просив врахувати, що підтримує державне обвинувачення в суді.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про відвід прокурору ОСОБА_3 безпідставна та задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

У відповідності до ст.58 КПК України (в редакції 1960 року) правила, передбачені статтями 54 і 56 цього Кодексу, стосуються прокурора. Проте коли прокурор брав участь у проведенні досудового слідства в справі, у розгляді справи в суді першої інстанції в апеляційному чи касаційному порядку, то ці обставини не можуть бути підставою для відводу. Питання про відвід прокурора на досудовому слідстві вирішує вищестоящий прокурор, а в суді суд, який розглядає справу, відповідно до правил, передбачених частинами 1 і 2 статті 57 цього Кодексу. Якщо справа розглядається суддею одноособово, він одноособово вирішує питання про відвід прокурора.

Так, згідно п.4 ч.1 ст.54 КПК України (в редакції 1960 року) суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді.

Заявляючи відвід прокурору, підсудний послався на те, що він мав розмову з прокурором, до якого перший підійшов та просив відмовитися від обвинувачення. Однак прокурор заявив, що підтримуватиме державне обвинувачення і справа закінчиться винесенням судом обвинувального вироку суду.

Будь-яких доказів у підтвердження доводів, які викликали б сумніви в об`єктивності прокурора підсудним ОСОБА_4 не надано.

Згідно п.9 ст.32 КПК України (в редакції 1960 року) обвинувач прокурор, що підтримує в суді державне обвинувачення, і потерпілий в справах, передбачених частиною 1 статті 27 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 16-1 КУПК України розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. При розгляді справи в суді функції обвинувачення, захисту і вирішення справи не можуть покладатися на один і той же орган чи на одну і ту ж особу. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор. У випадках, передбачених цим Кодексом, обвинувачення здійснює потерпілий або його представник. Захист підсудного здійснює сам підсудний, його захисник або законний представник. Прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Таким чином, обставин та доказів, які виключали б згідно діючого Кримінально процесуального законодавства можливість участі прокурора у розгляді даної справи не встановлено.

Виходячи з вищевказаного, заява про відвід задоволенню не підлягає, у зв`язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 54, 57, 58 КПК України( в редакції КПК України 1960 року), суд, -

постановив:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід прокурору ОСОБА_3 подану в межах розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.191, ч.2 ст.263 КК України, ОСОБА_6 за ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_5 за ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1