Справа № 154/3425/20 Провадження №11-кп/802/359/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2022 року щодо нього,

В С Т А Н О В И В:
Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання начальника Володимир-Волинського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_8 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для відбування призначеного покарання за вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23.12.2020 року у виді 2 років 6 місяців обмеження волі.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що при розгляді справи в суді першої інстанції йому не було роз`яснено прав, пам`ятка не вручалась. Також зазначає, що не з`являвся до органу пробації оскільки є наркозалежним, і потребує лікування. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити розгляд справи в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, виклав основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.3 ст.370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Під час розгляду подання органу пробації щодо засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 23 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч.ч.1, 2 ст.185 КК України із застосуванням ст.70 КК України на 2 роки 6 місяців обмеження волі та на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до приписів ст.76 КК України на ОСОБА_7 були покладені такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Згідно положень ч.2 ст.78 КК України та ч.2 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд за поданням органу з питань пробації направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 в період іспитового строку, визначеного йому вироком суду, не виконував покладені на нього обов`язки.

Так, засудженому ОСОБА_7 представником органу пробації 09 лютого 2021 року було роз`яснено порядок та умови відбування іспитового строку; обов`язки покладені на нього судом, порядок звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку, порядок притягнення до адмінвідповідальності та відповідальності за вчинення нового злочину; скасування звільнення від відбування покарання і направлення його для відбування покарання в місця позбавлення волі, а також під підпис був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно з якою була зобов`язана з`являтися до Володимир-Волинського районного відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області першого, другого, третього та четвертого понеділка щомісяця.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 15.02.2021, 01.03.2021, 09.03.2021 без поважних причин не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу пробації.

Крім того, з приводу причин нез`явлення на реєстрацію у ОСОБА_7 було відібрано пояснення та письмово попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у випадку подальшого невиконання ним покладених на нього судом обов`язків.

Тобто, ОСОБА_7 умисно не виконував покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У зв`язку із вищенаведеними обставинами, начальник органу з питань пробації звернувся до суду з поданням, у якому просив вирішити питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання.

Також ОСОБА_7 в подальшому 15.03.2021, 11.05.2021, 24.05.2021, 07.06.2021, 14.06.2021, 22.06.2021, 29.06.2021, 12.07.2021, 19.07.2021 не з`явився на реєстрацію до органу пробацію.

Доводи ОСОБА_7 про те, що він у ці дні перебував на прийомі у лікаря в ПП «Санта М» є безпідставними, оскільки згідно довідки даного закладу на прийомі у лікаря він був 06.02.2021, 20.02.2021, 06.03.2021, 20.03.2021, 30.03.2021. А тому такі твердження апелянта не беруться апеляційним судом до уваги.

Крім того, у зв`язку з неодноразовою неявкою засудженого на розгляд подання уповноваженого органу пробації, місцевим судом до ОСОБА_7 було застосовано привід, який виконано не було, на підставі чого засудженого було оголошено у розшук.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», також зазначено, що суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно вимог ч. 2 ст.78 КК України (ч.2 ст.166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Вказана стаття до поважних причин неявки засудженого до кримінально - виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Отже, така поведінка ОСОБА_7 , яка проявилась у неявці на реєстрацію без поважних причин, свідчить про ігнорування покладених на нього вироком суду обов`язків, що унеможливило контроль за ним та свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Доводи засудженого про те, що суд не з`ясував, чи мав він реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що будь-яких переконливих даних на підтвердження таких обставин, суду не надано.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що протягом тривалого часу засуджений ОСОБА_7 жодного разу не проінформував орган пробації про поважні причини неявки на реєстрацію або інше місце свого перебування, не з`ясував можливість та порядок явки на реєстрацію.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 лютого 2022 року щодо нього без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: