Дата документу 14.06.2022
Справа № 334/8291/21
Провадження № 1-кп/334/371/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому відкритому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м.Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0001266 від 10.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, татарину, громадина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

26 лютого 2016 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.259 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2021 приблизно о 02:30 годині, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська), біля будинку 6, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху з метою порушення громадської безпеки на території Дніпровського району в м. Запоріжжя, шляхом здійснення телефонного дзвінка з мобільного телефону з номером « НОМЕР_1 », повідомив оператору «102» неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, про нібито існуючу підготовку вибуху Дніпровської ГЕС на території Дніпровського району в м. Запоріжжя. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що вказане повідомлення не відповідає дійсності та є неправдивим.

В результаті умисного завідомо неправдивого повідомлення ОСОБА_4 про підготовку вибуху Дніпровської ГЕС в м. Запоріжжя, для відвернення можливої загрози вибуху було залучено особовий склад Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та вибухово-технічного управління ГУНП в Запорізькій області.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, вказані вище щодо часу, місця, способу, спрямованості умислу та мети при вчиненні ним кримінального правопорушення.

Так, ОСОБА_4 пояснив, що 10 серпня 2021 року він посварився зі своєю дівчиною, з якою зустрічався. На ґрунті емоційного стану, він випив горілки та вирішив самоствердитись шляхом телефонного дзвінка у поліцію та повідомити неправдиву інформацію про нібито існуючу підготовку вибуху Дніпровської ГЕС на території Дніпровського району в м. Запоріжжя.

ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному, стверджував, що про вчинене він дуже шкодує, розуміє, що діяв неправомірно. Просив призначити йому покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, оскільки має намір послужити Державі у період воєнного стану.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах встановлених у ході судового розгляду та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена поза розумним сумнівом та підтверджується сукупністю зібраних письмових доказів у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 259 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху на критично важливому об`єкті інфраструктури, що загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання:

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує щире каяття та повне визнання своєї вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду не встановлено.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив злочин невеликої тяжкості.

Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі за санкцією ч. 2 ст. 259 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому менш суворого покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, відсутністю з його боку щирого каяття та інших обставин, які пом`якшують покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: мобільний телефон Samsung GT-С3200 в корпусі чорного-помаранчевого кольору, який переданий на відповідальне зберігання Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області передати власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1