Справа № 167/367/20 Провадження №11-кп/802/54/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 125 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 1 квітня 2021 року щодо ОСОБА_10 , яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українка, громадянка України, уродженка с. Тоболи, Камінь-Каширського району, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, завідуюча комунальним закладом «Заклад дошкільної освіти села Уляники» Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, раніше не судима,
визнана винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 10 000 грн. моральної шкоди.

В С Т А Н О В И В
Згідно із вироком суду ОСОБА_10 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 13 лютого 2020 року близько 18 години, у приміщенні будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з мотивів обурення поведінкою потерпілої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно нанесла дерев`яною палицею, яку тримала в руках, один удар в ділянку шиї справа, один удар в ділянку лівого передпліччя, два удари в ділянку гомілково-ступневого суглобу правої ноги та один удар в ділянку лівого колінного суглобу потерпілої ОСОБА_11 , заподіявши останній згідно з висновком судово-медичного експерта № 124 від 18 лютого 2020 року наступні тілесні ушкодження: садно на задньо-боковій поверхні шиї справа у верхній третині, синець на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, синець на зовнішній поверхні правого гомілково-ступневого суглобу, які виникли в результаті травмуючої дії тупого предмету (предметів), з обмеженою травмуючою поверхнею, що за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У поданій на вирок апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 вказує на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, істотне порушення прав та свобод обвинуваченої. Вважає, що в ході судового розгляду матеріалів даного кримінального провадження судом не було створено необхідних умов для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що призвело до обґрунтування судового рішення на підставі припущень не усунутих поза розумним сумнівом. Так без належної оцінки суду залишились показання свідка ОСОБА_12 про отримання потерпілою травми ноги у лісі при заготівлі дров 11 лютого 2020 року, а протоколи проведення слідчих експериментів із свідком ОСОБА_13 та із самою потерпілою ОСОБА_11 досліджені поверхнево. В ході їх проведення порушено права обвинуваченої, яка позбавлена була можливості задавати їм питання. Судом не усунуто протиріч у показаннях вищезазначеного свідка та потерпілої з приводу механізму нанесення тілесних ушкоджень та залишено поза увагою, що з приводу вчинення даного кримінального проступку перша звернулась до поліції лише 18 лютого 2020 року та протягом лютого цього ж року за амбулаторною та стаціонарною медичною допомогою до КНП «Рожищенська ЦРЛ» не зверталась. У зв`язку із цим, просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

До початку судового розгляду даного провадження апеляційним судом, захисником обвинуваченої подано письмове клопотання, у якому він просить звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо неї закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи заявленого клопотання, обвинувачену та її захисника, які подане клопотання підтримали, просили задовольнити, врахувавши думку прокурора, представників потерпілої, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

Установлено, що ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України відноситься до кримінальних проступків.

П. 1 ч. 1 ст. 49 КК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_10 , скоєний останньою 13 лютого 2020 року і не є таким, що перериває строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

На момент розгляду даного кримінального провадження апеляційний судом, строки визначені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, минули.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Обвинувачена ОСОБА_10 на звільнення її від кримінальної відповідальності, погодилась.

З огляду на відсутність даних про ухилення ОСОБА_10 від слідства та суду, про притягнення її до кримінальної відповідальності, а також будь-яких заперечень обвинуваченої проти звільнення від кримінальної відповідальності та закриття у зв`язку з цим кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про необхідність її звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Так як провадження щодо ОСОБА_10 підлягає закриттю з нереабілітуючих підстав, потерпіла має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведених обставин, за наслідками апеляційного розгляду вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 1 квітня 2021 року слід скасувати, заявлене клопотання задовольнити та звільнити обвинувачену ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження, залишивши цивільний позов без розгляду.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 1 квітня 2021 року щодо ОСОБА_10 скасувати.
Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Провадження у справі закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: