Дата документу 11.05.2022
Справа № 501/4590/21
УХВАЛА
11 травня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Ізмаїла Одеської області, який має середню освіту, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В проваджені Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого - ч.2 ст.121 КК України, вчиненому за таких обставин.
04 серпня 2021 року, в період з 15:00 год. до 16:30 год., ОСОБА_6 , маючи при собі пакет з металевою кіркою, з метою повернення боргу прийшов до ОСОБА_5 за місцем його проживання: АДРЕСА_3 , куди його впустила мати ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого в спальні вказаної квартири у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник конфлікт.
Під час конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаній квартирі, діючи умисно, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, дістав з пакету металеву кірку та тримаючи її в правій руці, наніс чотирнадцять ударів по голові ОСОБА_7 та один удар по її правому передпліччю, внаслідок яких останній спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: множинні (14) забиті рани волосистої частини голови, перелом скріплення черепа, забій головного мозку, лівосторонній вогнищевий субдуральний крововилив лобно-скронево-тім`яній ділянці, вогнищеві субарахноїдальні крововиливи в м`яких мозкових оболонках великих півкуль; рани передньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, синці верхніх кінцівок: передньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, тильної поверхні правої кисті.
Множинні рани голови (поверхневі та наскрізні), володіють груповими ознаками забитих та виникли від ударів тупого (тупих) предмета (предметів) з обмеженою поверхнею яка має прямолінійне закруглене ребро, на це вказують розміри ран, характер їх країв та кінців, а також в окремих ушкодженнях наявність локальних скользних зовнішньої кісткової пластинки кісток черепа.
Краї рани лівого передпліччя підвергнути первинній хірургічній обробці, у зв`язку з цим встановити механізм їх виникнення неможливо. Наявність синця навколо цієї рани дає можливість припустити, що вона також виникла від дії тупого предмета.
Смерть ОСОБА_7 настала в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_3 , о 14.30 год. Таким чином від моменту спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 04 серпня 2021 року до настання її смерті пройшло близько 6 діб, смерть ОСОБА_7 перебуває у причинному зв`язку з відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді множинних ран голови, перелому кісток черепа, крововиливів під оболонки головного мозку та вогнищевих крововиливів у головний мозок. Безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку.
До ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 18 березня 2022 року.
Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване обґрунтованістю підозри (обвинувачення) ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також наявністю передбачених ст.177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на його необґрунтованість, просили застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, вислухавши сторін кримінального провадження, суд доходить таких висновків.
Умови застосування запобіжного заходу передбачені ч.1 ст.194 КПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання буде встановлено:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор;
3) недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перелік доказів, зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, дають підстави для висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Крім того, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики, на які посилається прокурор, а саме, що обвинувачений може:
переховуватися від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), що підтверджується наступним. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за яке кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Оцінюючи ступінь цього ризику, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
Судом враховано, що обвинувачений є уродженцем м. Ізмаїла, має зареєстроване місце проживання у м. Ізмаїлі, не одружений, дітей не має, відомості щодо інших його утриманців відсутні, офіційно не працює. Під час вирішення питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було встановлено, що надана обвинуваченим слідчому та зазначена в обвинувальному акті адреса ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 є адресою об`єкта будівництва, де обвинувачений працював неофіційно, тому постійного місця проживання у м. Чорноморську ОСОБА_6 не має.
Ці обставини, у їх сукупності, дають підстав для висновку про те, що обвинувачений, розуміючи можливість, у разі визнання його винним, призначення йому покарання та можливість реального відбування призначеного покарання, може вчинити спроби переховування від суду,
незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК України). Так, обвинувачений знайомий з потерпілим ОСОБА_5 , за місцем проживання якого було вчинено кримінальне правопорушення, та з іншими свідками у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Таким чином, ризик вплив на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків та дослідження їх судом.
З таких обставин обвинувачений, який знає потерпілого та свідків, може вчиняти незаконний вплив на них, а саме спроби схилити їх до надання неправдивих, вигідних для себе, показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; його майновий стан , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
З тих самих підстав суд вважає за неможливе застосувати до обвинуваченого більш м`які запобіжні заходи домашній арешт, особисту поруку, особисте зобов`язання або заставу.
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
За таких обставин клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.
Враховуючий, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та такого, який спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати йому заставу, як альтернативний запобіжний захід, на підставі п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 331, 370-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 липня 2022 року, включно.
Копії ухвали після її оголошення негайно вручити (надіслати) обвинуваченому, прокурору та уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя