Справа № 299/3391/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/658/21 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, в силу ст.89 КК України не судимий, засуджений:
- ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування призначеного за цим вироком покарання, якщо він протягом 02 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Скасовано арешт на велосипед бордового кольору з корзиною попереду коричневого кольору, червону куртку з капюшоном, коричневу куртку без капюшона, мобільний телефон марки «HUAWEI» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , накладений ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.05.2021.
Речові докази: велосипед бордового кольору з корзиною попереду коричневого кольору, червону куртку з капюшоном, коричневу куртку без капюшона, мобільний телефон марки «HUAWEI» ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2: НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 479 грн. повернуто ОСОБА_8 , як законному володільцю.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено домашній арешт.
Згідно вироку ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.01.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, після відбуття строку покарання на шлях виправлення не став, а повторно скоїв злочин проти власності.
-2-
21.05.2021 близько 00 год. 10 хв. ОСОБА_8 , знаходячись по вул.Корятовича в м.Виноградів, маючи на меті умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, під`їхавши ззаду на велосипеді бордового кольору до потерпілої ОСОБА_9 , яка їхала в попутному йому напрямку та біля будівлі м`ясного магазину по АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, всупереч волі останньої, вихопив з-за руля жіночу сумочку коричневого кольору, чим самим відкрито заволодів чужим майном, а саме: жіночою сумочкою із шкірозамінника коричневого кольору вартістю 200 (двісті) грн., в середині якої знаходився мобільний телефон марки «HUAWEI» вартістю 2300 (дві тисячі триста) грн., жіночий гаманець із шкірозамінника коричневого кольору вартістю 50 (п`ятдесят) грн., в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 1500 (тисяча п`ятсот) грн., дисконтні картки торгівельних закладів, ключі від квартири та шафи для особистих речей ТОВ «ДЖЕНТЕРМ УКРАЇНА», і з викраденим зник на велосипеді, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 4050 (чотири тисячі п`ятдесят) грн.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію його діянь, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а також не обґрунтоване звільнення від відбування покарання, просить в частині призначеного ОСОБА_8 покарання вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років, а в решті вирок залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд, визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , не взяв до уваги те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, належних висновків для себе не зробив, тому є ризик повторного вчинення кримінального правопорушення. Окрім того вважає, що суд не навів переконливих доводів про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Враховуючи обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштований, тому вважає, що призначена ОСОБА_8 міра покарання, в тому числі з застосуванням положень ст.75 КК України, є недостатньою для виправлення обвинуваченого, а також запобіганню вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, що не відповідає завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати вирок з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями норм КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
У відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

-3-

Згідно ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінальногопровадження була застосована належна правова процедура.

За ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права в кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду із прав людини.
За змістом ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Крім того за змістом ч.4 ст.349 КПК України допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовляється від давання показань та у випадку, передбаченому ст.381 цього Кодексу, тобто коли розгляд провадження здійснюється у спрощеному порядку у відсутності учасників судового розгляду.
Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
Згідно ч.1 ст.351 КПК України допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього

-4-

обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.
Якщо обвинувачений висловлюється нечітко або з його слів не можна дійти висновку, чи визнає він обставини чи заперечує проти них, суд має право зажадати від нього конкретної відповіді «так» чи «ні».
Однак, при відтворенні звукозапису судового засідання від 11.10.2021, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , хоча від дачі показань не відмовлялася, проте висловлювалася нечітко, у зв`язку з перебуванням в стані алкогольного сп`яніння всіх обставин не пам`ятав, тому з його показань не можна дійти висновку про те, чи визнає він обставини, чи заперечує проти них. Відповіді на свої ж запитання, зокрема щодо часу вчинення правопорушення та певних обставин, замість обвинуваченого давав прокурор.
Таким чином, дослідивши матеріали кримінального провадження, ознайомившись із журналами судових засідань, заслухавши наявні в справі записи судових засідань на технічних носіях, колегією суддів встановлено, що розглядаючи дане кримінальне провадження, судом першої інстанції було допущено грубе порушення вимог кримінального процесуального закону України, зокрема, положень ст.351 КПК України та не проведено належним чином допит обвинуваченого ОСОБА_8 , не з`ясовано всіх обставин вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, умислу на його вчинення, оскільки згідно показань обвинуваченого за обставин, які він не повністю міг пригадати, він викрав грошові кошти, які були в сумці в розмірі, який не пам`ятав та не пригадував, однак допускав, що міг викрасти й інші речі, в тому числі мобільний телефон, картки, які належали потерпілій ОСОБА_9 , що не може свідчить про безумовне визнання ОСОБА_8 своєї вини за пред`явленим йому обвинуваченням.
Вказані обставини свідчать про те, що суд допустив порушення вимог ст.351 КПК України, що призвело до безпідставного застосування судом ч.3 ст.349 КПК України, оскільки суд фактично не встановив, які саме обставини по вчиненому кримінальному правопорушенню не оспорює обвинувачений ОСОБА_8 , і не пересвідчився в добровільності та істинності його позиції.
Більш того, показання обвинуваченого у вироку не відображено, а лише зазначено про те, що останній погодився з обставинами, вказаними в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому.
Зважаючи на те, що в порушення вимог ст. 351 КПК України, судом першої інстанції допит обвинуваченого ОСОБА_8 проводився неналежним чином, зазначене у вироку суду першої інстанції твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті щодо нього, вину визнав повністю, не відповідає дійсності.
Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п.п.10,13,16 ст.7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.
При цьому апеляційним судом враховується правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові від 22.03.2018 у справі №521/11693/16-к, згідно якого відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового

-5-

провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст.91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.
При викладених вище обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції недотримання встановленої законом процедури судового розгляду, а саме, відсутність належного допиту обвинуваченого з дотриманням порядку, встановленого ст.351 КПК України із детальним з`ясуванням всіх обставин кримінального правопорушення, в тому числі наявність істотних суперечностей у вироку суду, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений судом першої інстанції вирок з викладених вище підстав підлягає скасуванню.
На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення чи сторони захисту.
Окрім того, судом першої інстанції всупереч абз.2 п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначено статтю (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, а наявне лише посилання на кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування.
Згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження справи, установлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які
-6-

перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.
Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційної скарги прокурора, в тому числі щодо призначеного покарання. Такі доводи підлягають ретельній перевірці при новому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, в тому числі щодо особи обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також покарання яке оскаржується, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки. У разі, якщо ОСОБА_8 буде визнано винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, покарання йому має бути призначено у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України.
Крім того колегія суддів вважає таким, що не узгоджується з вимогами закону та меті кримінального провадження застосування ст.75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.
Керуючись ст.ст.404,405,407,412,415,418,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 05.11.2021 щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді