ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/232/22 Справа № 704/596/21 Категорія: ч. 3 ст. 185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0000721 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 січня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 19.04.2021 Тальнівським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Вирок Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., вирішено виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили та зараховано попереднє ув`язнення у термін відбутого покарання з 28.09.2021.

Прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведену експертизу в сумі 686 грн. 48 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речового доказу,

в с т а н о в и л а :

За даним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 24.06.2021 близько 13 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , маючи мету на теємне викрадення чужого майна, через незамкнені на замикаючі пристрої вхідні двері, проник до середини житла, а саме будинку потерпілого ОСОБА_9 , звідки діючи умисно та цілеспрямовано, незаконно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав грошові кошти останнього в сумі 2 500 грн., які на момент викрадення знаходилися у спальні кімнаті, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же 05.09.2021 близько 16 години зайшов на територію домоволодіння свого знайомого ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де діючи умисно, незаконно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені вхідні двері, проник до середини підсобного приміщення, звідки викрав бензопилу марки «STIHL», моделі «МS-180», яка належить потерпілому ОСОБА_10 , вартість якої, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 21.09.2021 № СЕ-19/124-21/11190-ТВ становить 2 920 грн., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.01.2022 через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить, дослідивши характеризуючі дані на обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 та остаточно визначити до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі та штраф у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., а відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, посилаючись на положення ст.ст. 71, 72 КК України та усталену практику ВС, прокурор зазначає, що за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 ОСОБА_7 засуджений до покарання у виді штрафу, який він не сплатив, тобто покарання не відбув, а відтак, у випадку вчинення нового злочину в період невідбутого строку покарання, суду належить застосувати положення ст. 71 КК України.

Проте при призначенні ОСОБА_7 покарання в даному кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, судом не враховано, що кримінальне правопорушення ним вчинено у період невідбутого покарання за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021, тому остаточне покарання йому має бути призначене за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, з одночасним застосуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України.

На думку прокурора, таке неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність призвело до призначення ОСОБА_7 покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості.

Будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилися потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які про поважні причини неявки не повідомили, що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній доводів, обвинуваченого ОСОБА_7 , який фактично поклався на розсуд суду, проте не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючи дані на обвинуваченого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до задоволення.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції дотримана.

Кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, колегія суддів визнає правильною.

Незважаючи на те, що вид та розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оскаржується, колегія суддів вважає, що він відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України і підстав для його пом`якшення, в тому числі із застосуванням ст. 75 КК України, не знаходить.

Вирішуючи доводи прокурора про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного ОСОБА_7 остаточного покарання внаслідок м`якості, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом ст. 413 КПК України, під неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, розуміється, у тому числі, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Частинами 1 та 4 статті 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків, як це передбачено ч. 3 ст. 72 КК України, складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як неодноразово вказував ВС у правозастосовчій практиці, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень ст.ст. 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання, зокрема, у виді штрафу, а лише неможливість складення цього покарання з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Оцінюючи зміст вироку від 12.01.2022, що є предметом апеляційного перегляду, Ватутінський міський суд Черкаської області не дотримався наведених вимог закону України про кримінальну відповідальність, зокрема не призначив остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, врахувавши положення 72 КК України і, після призначення покарання за санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, обмежився посиланням на самостійне виконання вироку Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021, що є неприпустимим.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 судимий вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Призначене за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.04.2021 покарання ОСОБА_7 не відбув, штраф не сплатив, тому скоєння нового кримінального правопорушення в даному провадженні вважається вчиненим в період невідбутого строку покарання із подальшим призначення остаточного покарання за сукупністю вироків із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 має бути призначене остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі положень ст. 71 КК України, з одночасним застосуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_7 остаточного покарання, яке є невідповідним ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів, задовольняючи апеляційні вимоги прокурора, погіршує становище обвинуваченого по відношенню до вироку суду першої інстанції, тому, на виконання ст.ст. 418, 420 КПК України, ухвалює новий вирок.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 404, п. 3 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання, призначене за вироком Тальнівського районного суду Черкаської області від 19 квітня 2021 року, остаточно визначивши ОСОБА_7 до відбування 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі та штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

У решті вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк, однак з моменту отримання його копії.

Головуючий

Судді