Провадження № 1-кс/761/9306/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва Сидоров Є.В., при секретарі Моісеєву М.Г., за участі прокурора Тонканцова С.О., представника власника майна Друцької О.Г., представника володільця арештованого майна адвоката Головка П.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання голови ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022)в рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

в с т а н о в и в:

22.08.2022 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання голови ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022) в рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт накладений на нежитлову будівлю загальною площею 440,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 26, літ. Б, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради () та зняти заборону щодо відчуження та розпорядження вказаною вище будівлею .

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022) було накладено арешт на нежитлову будівлю загальною площею 440,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 26, літ. Б, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради () та заборону щодо відчуження та розпорядження вказаною вище будівлею . На думку заявника, арешт на вказане майно було накладено необґрунтовано та у його застосуванні відпала потреба. Так, заявник вказує, що ані матеріали клопотання про накладення арешту, ані матеріали досудового розслідування не містять жодних даних про те, що стосовно ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» здійснюється провадження чи остання має якесь відношення до кримінального провадження, посадові особи ГО не являються свідком, підозрюваним, обвинуваченим, засудженим в цьому кримінальному провадженні, проте дана юридична особа, в результаті накладення арешту, все ж таки незаконно позбавлена можливості володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Заявник зазначає, що майно, згадане у клопотанні передано ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» в оренду на підставі договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду №3222 від 21.02.2020, тобто в законний спосіб. Також заявник посилається на те, що відповідно до рішення Київської міської ради від 16.12.2021 №4036/4077 «Про виконання затвердження переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва та підлягають приватизації», нежитлові приміщення (літ. Б), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Франка Івана, 26 віднесено до переліку об`єктів малої приватизації, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва та підлягають приватизації, а накладений арешт унеможливлює та створює перешкоди для приватизації вказаного майна. Крім того, заявник також вказує, що арештоване майно не можу бути речовим доказом у кримінальному провадженні в силу самої правової кваліфікації кримінального правопорушення по факту вчинення якого здійснюється досудове розслідування.

Присутній у судовому засіданні представник заявника - адвокат Головко П.Л. підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Присутній у судовому засіданні представник територіальної громади м. Києва Друцька О.Г. вказувала, що територіальна громада м. Києва просить скасувати арешт та вважає його накладення не обґрунтованим.

Присутній у судовому засіданні прокурор Тонканцов С.О. проти задоволення клопотання заперечував, вважаючи, що арешт було накладено обґрунтовано та у його застосуванні потреба не відпала.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022) клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, задоволено та накладено арешт, на нежитлову будівлю загальною площею 440,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 26, літ. Б, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради () та заборону щодо відчуження та розпорядження вказаною вище будівлею .

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вказане майно була наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Поряд з цим, як вбачається з дослідженим слідчим суддею матеріалів досудове розслідування у кримінальному провадженні в рамках якого було накладено арешт здійснюється за ч. 2 ст. 367 КК України, що передбачає відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб, що спричинила тяжкі наслідки. При цьому особами, які на думку органу досудового розслідування допустили вказану недбалість є службові особи КМДА, а суть такої недбалості полягала у вчиненні такими особами дій, внаслідок яких для ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» не було нараховано та, відповідно нею не було сплачено орендна плата за договором на суму 220 066,92 грн.

Разом з тим, прокурором у судовому засіданні не було надано жодних доказів на підтвердження того, що договір оренди, на підставі якого ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» користувалась арештованим майном на разі оскаржується або ж розірваний, так само, як і не було надано прокурором і доказів того, що у органу досудового розслідування є обґрунтовані підозри приводу незаконності використання заявником арештованого майна, з чого слідчий суддя робить висновок про те, що на даний час у сторони обвинувачення відсутні аргументи, які б дозволяли обґрунтовано стверджувати про те, що арештоване нерухому майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вказаний арешт має бути скасованим, а клопотання голови ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» ОСОБА_1 - задоволеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання голови ГО «Асоціація національно-патріотичного виховання дітей та підлітків» ОСОБА_1 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022) в рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.07.2022 року у справі № 761/13395/22 (провадження №1-кс/761/7488/2022) у рамках кримінального провадження № 0000601, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на нежитлову будівлю загальною площею 440,6 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. І.Франка, 26, літ. Б, яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради () та зняти заборону щодо відчуження та розпорядження вказаною вище будівлею .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали буде оголошений о 08 годині 05 хвилин 31 серпня 2022 року.

Слідчий суддя Є.В. Сидоров