ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1176/20

Провадження № 11-кп/4820/124/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретарів

судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Червоний Кут Волочиського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30.07.1991 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 08.12.1993 року за ч. 1 ст. 215-3 КК України 1960 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 10.08.1995 року за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 196-1, ст. 42 КК України 1960 року до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 03.06.1999 року за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК України 1960 року до 7 років позбавлення волі;
- вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28.09.2006 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 28.08.2008 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі;
- вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.12.2010 року за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області вирок суду змінено із призначенням покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст186 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, із розрахунку, що одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі, зараховано повністю відбуте покарання за попереднім вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року у виді 6 (шести) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 17 серпня 2021 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 31 березня 2021 року до 16 серпня 2021 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін тримання під вартою.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 1634 грн. 50 коп. процесуальних витрат на проведення судових дактилоскопічних експертиз.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 29 квітня 2020 року близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував в дворі житлового багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , та усвідомлював, що в останнього при собі є мобільний телефон, виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою наживи, маючи намір на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 , зловживаючи довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього мобільний телефон. ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, передав йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6А», чорного кольору, вартістю 2000 грн. із сім-карткою «Київстар», вартістю 100 грн.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 під час здійснення дзвінка зник з поля зору ОСОБА_9 та попрямував по вул. Незалежності м. Волочиськ Хмельницької області в напрямку смт. Підволочиськ Тернопільської області, заволодівши вказаним майном.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 2100 грн.
Крім цього, 31 березня 2021 року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафетерію «Злагода», що за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 11, помітив раніше незнайому ОСОБА_10 та вирішив її пограбувати.
В подальшому, того ж дня, близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, дочекавшись коли ОСОБА_10 вийшла з кафетерію «Злагода», попрямував за нею на вул. Музейну в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області, де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, наздогнав ззаду потерпілу ОСОБА_10 на стежці, неподалік території «Комунального підприємства ЖЕК Волочиської ОТГ», по вул. Музейній, 9, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків, діючи умисно, штовхнув ОСОБА_10 рукою в задню верхню частину тіла, від чого остання впала на землю. Далі ОСОБА_7 дістав з її жіночої сумочки, яка лежала на землі біля потерпілої, гаманець, з якого, діючи повторно, відкрито викрав грошові кошти в сумі 2692 гривні, після чого з викраденим втік з місця події, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2692 гривні.

В апеляційній скарзі, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий вирок та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Волочиського районного суду від 15.07.2020, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, зарахувавши повністю відбуте покарання за попереднім вироком у виді 6 місяців арешту, що згідно ст. 72 КК України відповідає 6 місяцям позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Волочиського районного суду від 15.07.2020 та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Виключити із резолютивної частини вироку Волочиського районного суду від 17.08.2021 посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та посилання на зарахування йому у строк покарання відбутого покарання за попереднім вироком на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України.
Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій сторона обвинувачення вважає, що вказаний вирок стосовно ОСОБА_7 в частині призначення покарання підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Вказує, що призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України.
Сторона обвинувачення зазначає, що коли після постановления вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановления першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановления першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановления першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.
Однак, в порушення зазначених вимог, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України 29.04.2020, тобто до ухвалення стосовно нього попереднього вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України - 31.03.2021, тобто після ухвалення попереднього вироку, а тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно було призначати як за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, так і за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни. Вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявні відомості про те, що ОСОБА_7 повністю відбув покарання у виді 6 місяців арешту, яке призначене вироком Волочиського районного суду від 15 липня 2020 року.

Вказує, що доводи прокурора про приєднання невідбутої частини покарання за вироком Волочиського районного суду від 15 липня 2020 року (покарання відбуте) та призначення ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі є нелогічним та порушує вимоги ст. 61 Конституції України та ч.1 ст. 19 КПК України.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинених діях за викладених у вироку обставинах, кваліфікація їх за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та учасниками судового розгляду не оспорюються, відтак апеляційним судом вирок суду в цій частині не переглядається.

Разом з тим, вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст186 КК України, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, із розрахунку, що одному дню арешту відповідає один день позбавлення волі, зараховано повністю відбуте покарання за попереднім вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15 липня 2020 року у виді 6 місяців арешту.

Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що суд першої інстанції при ухваленні вироку від 17 серпня 2021 року помилково не призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71 КК України.

Як встановлено колегією суддів апеляційної інстанції, 29 квітня 2020 року близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який перебував в дворі житлового багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 , та усвідомлював, що в останнього при собі є мобільний телефон, виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.
У подальшому ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою наживи, маючи намір на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 , зловживаючи довірою, під приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останнього мобільний телефон. ОСОБА_9 , будучи введеним в оману, передав йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi 6А», чорного кольору, вартістю 2000 грн. із сім-карткою «Київстар», вартістю 100 грн.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 під час здійснення дзвінка зник з поля зору ОСОБА_9 та попрямував по вул. Незалежності м. Волочиськ Хмельницької області в напрямку смт. Підволочиськ Тернопільської області, заволодівши вказаним майном.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 2100 грн.
Крім цього, 31 березня 2021 року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні кафетерію «Злагода», що за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, м. Волочиськ, вул. Незалежності, 11, помітив раніше незнайому ОСОБА_10 та вирішив її пограбувати.
В подальшому, того ж дня, близько 09 год. 30 хв. ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, дочекавшись коли ОСОБА_10 вийшла з кафетерію «Злагода», попрямував за нею на вул. Музейну в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області, де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, наздогнав ззаду потерпілу ОСОБА_10 на стежці, неподалік території «Комунального підприємства ЖЕК Волочиської ОТГ», по вул. Музейній, 9, де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків, діючи умисно, штовхнув ОСОБА_10 рукою в задню верхню частину тіла, від чого остання впала на землю. Далі ОСОБА_7 дістав з її жіночої сумочки, яка лежала на землі біля потерпілої, гаманець, з якого, діючи повторно, відкрито викрав грошові кошти в сумі 2692 гривні, після чого з викраденим втік з місця події, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2692 гривні.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України, правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Верховного суду, викладеного в постанові від 01.06.2020 року суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Згідно сталої судової практики в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст.. 71 КК України.
Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.. 70, так і ст.. 71 КК України: спочатку за правилами ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст. 70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 25 червня 2018 (справа №511/37/16-к) міститься висновок про застосування норм права, згідно з яким коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України 29.04.2020 року, тобто до ухвалення стосовно нього попереднього вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020 року, яким він був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України було вчинено 31.03.2021 року, тобто після ухвалення попереднього вироку, а тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити як за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст. 70 КК України, так і за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71 КК України.

За таких обставин, не призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст. 71 КК України, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягав застосуванню, а також призначено остаточне покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_7 , знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок підлягає скасуванню на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, з ухваленням нового вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, характеризується посередньо, не одружений, не працює, є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, а також примирення обвинуваченого з потерпілою ОСОБА_10 .
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, є вчинення злочину щодо особи похилого віку (відносно ОСОБА_10 ) та рецидив злочинів.
Колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України та ч.2 ст. 186 КК України. в межах санкції частини статей за якими він визнаний винним та на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків. До призначеного покарання за цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020 року.
Інших підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420, 438 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, щляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020 року, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, зарахувавши повністю відбуте покарання за попереднім вироком у виді 6 місяців арешту, що згідно ст. 72 КК України відповідає 6 місяців позбавлення волі.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 15.07.2020 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 1 місяців позбавлення волі.
Виключити із резолютивної частини вироку Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2021 року посилання на призначення ОСОБА_7 покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України та посилання на зарахування йому у строк покарання відбутого покарання за попереднім вироком на підставі ч.4 ст. 70, ст.. 72 КК України.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення, на нього може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді