Справа 367/4138/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2438/2022 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

06 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Немішаєво Бородянського району Київської області, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_7 18.05.2021 року приблизно о 12 год. 00 хв. перебуваючи біля будинку № 22 по вул. Полтавській в м. Ірпінь Київської області, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, незаконно, не маючи на те спеціального дозволу, підняв із землі ліхтарик з двома поліетиленовими пакетиками із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,359 г, та залишив вказану речовину собі, для власного вживання, без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_7 протягом року після засудження за ч.1 ст. 309 КК України, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,359 г, для власного вживання без мети збуту. Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_7 перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, незаконно, не маючи на те спеціального дозволу поклав ліхтарик, у якому знаходилися два поліетиленові пакетики із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,359 г, до кишені куртки, в яку був одягнутий, де приблизно до 12 год. 15 хв. 18.05.2021 року незаконно зберігав вказану психотропну речовину для власного вживання без мети збуту. Таким чином, ОСОБА_7 протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України почав незаконно зберігати психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,359 г, для власного вживання, без мети збуту.
Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, призначивши покарання у виді штрафу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вказує, що судом першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України йому належним чином не було роз`яснено про позбавлення права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, суд не переконався, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, не впевнився у його добровільній позиції щодо застосування цієї норми КПК України.
Крім того, обвинувачений зазначає, що органом досудового розслідування та судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки не було роз`яснено право на захист належним чином і всупереч вимогам ч.2 ст. 54 КПК України воно не було забезпечено ні слідчим, ні судом.
Також апелянт вказує на суворість призначеного судом покарання, без належного врахування ступені суспільної небезпеки, тяжкості злочину та особи винного.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення справи від нього не надходило, а тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому протягом року після засудження за цією статтею, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч.2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Таким чином, не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, щосудом першої інстанції в порушення вимог ч.3 ст. 349 КПК України йому належним чином не було роз`яснено про позбавлення права оскаржити фактичні обставини в апеляційному порядку, а також, що суд не переконався, що він правильно розуміє зміст фактичних обставин справи, та не впевнився у його добровільній позиції щодо застосування цієї норми КПК України, оскільки як вбачається з журналу судового засідання, а також вироку суду, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду, правильно розуміли зміст обставин по справі і не оспорювали їх, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались і визначив обсяг доказів, що підлягав дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_7 , показання якого відповідали фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Є неспроможними також доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про порушення його права на захист, оскільки в суді першої інстанції обвинувачений про зазначені обставини не вказував.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначеного ОСОБА_7 покарання і не вбачає підстав для його пом`якшення.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, суд першої інстанції при призначенні йому покарання, повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь характер та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.
Також судом враховано, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 22.06.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України з врахуванням ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 17.09.2020 року, до покарання у виді 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.09.2021 року був звільнений від відбування покарання у зв`язку із закінчення іспитового строку.
Крім того, обвинувачений був засуджений вироком Ірпінського міського суду Київської області від 10.08.2021 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, відповідно до Довідки Ірпінського МРВ філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_7 відпрацював 100 годин громадських робіт.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих обставин не встановлено.
Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нових злочинів, зважаючи на те, що він будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та знову вчинив новий злочин, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи, зазначені в апеляційні скарзі обвинуваченого, як підстави для пом`якшення йому покарання, в повній мірі враховані судом першої інстанції. Додаткових доводів, які б могли бути підставою для пом`якшення покарання, не встановлено і до апеляційного суду не надано.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_7 , а тому він має бути залишений без змін, а апеляційна скарга обвинуваченого без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя