УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.06.2022 Справа №607/7643/22

Номер провадження: 1кс/607/2404/2022
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі клопотаннястаршого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 25 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Тернопіль, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, дітей на утриманні немає, не працює, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України,
В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000381 від 25 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК України), про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивовано тим, що 25 березня 2022 року близько 15:00 години, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, за попередньою змовою між собою, перебуваючи умовах воєнного стану (Указ президента № 64/2022 від 24 лютого 2022 року) в підземному переході на перехресті вулиць 15 Квітня Київська в м. Тернополі, здійснили напад на ОСОБА_7 , в ході якого, застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я останнього, що виразилось в нанесенні численних ударів руками та ногами в голову та різні ділянки тулуба, відкрито викрали у потерпілого мобільний телефон «Realme Pro» та посвідчення водія НОМЕР_1 , в результаті чого спричинили матеріальну шкоду на суму 10 000 гривень.
25 березня 2022 року даний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000341 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.
25 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України).
26 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.
20 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23:59 год. 26 травня 2022 року.

25 травня 2022 року продовжено строк досудового розслідування до 26 червня 2022.

26 травня 2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_4 продовжено до 23:59 25 червня 2022 року.

14 червня 2022 року матеріали досудового розслідування відкриті в порядку ст. 290 КПК України стороні захисту для ознайомлення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102ІХ, введено воєнний стан на всій території України. Згідно з ст. 1 Указу, воєнний стан запроваджується з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Таким чином, воєнний стан запроваджено до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 березня 2022 року, близько 15 годин 00 хвилин, тобто у період дії воєнного стану по всій території України, у ОСОБА_4 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, який перебував у підземному переході на перехресті вулиць Київська та 15 квітня у м. Тернополі, за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідування особою, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 25 березня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи у підземному переході на перехресті вулиць Київська та 15 квітня у м.Тернополі, вступив в змову із невстановленою досудовим розслідування особою, з метою особистого збагачення та заволодіння чужим майном, та діючи спільно, напали на ОСОБА_7 та із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я, що виражалося у нанесенні ударів кулаками обох рук в ділянку голови, повалили останнього на землю, та продовжували наносити удари по голові, тулубу та кінцівках, до моменту втрати свідомості ОСОБА_7 , внаслідок чого ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, заволоділи майном потерпілого, а саме мобільним телефоном торгівельної марки Realme, моделі 6Pro, 128 GB, синього кольору та посвідченням водія серії № НОМЕР_2 , виданим на ім`я ОСОБА_7 .
В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_4 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину втекли, в результаті чого своїми умисним злочинними діями спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 4835,00 грн, а також завдано тілесних ушкоджень у вигляді синців повік лівого ока, що поширюється на виличну ділянку, повік правого ока, крововиливів у білкові оболонки обох очей, сколу емалі першого верхнього лівого зуба, численних саден задньої поверхні грудей зліва, садна поперекової ділянки зліва, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» - МОЗ України, Київ, 1995), які призвели до втрати свідомості потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого правопорушення слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 25 березня 2022 року; заявою про вчинення кримінального правопорушення від 25 березня 2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року; протоколом проведення впізнання за фотознімкам із потерпілим ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року; протоколом огляду речей від 26 березня 2022 року; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 25 березня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 ; протоколом огляду предметів (відеозаписів); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом додаткового огляду відеозапису із свідком ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду 26 березня 2022 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді триманні під вартою, строком дії до 23 травня 2022 року, без визначення розміру застави.

20 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23:59 год 26 травня 2022 року.

Надалі, 26 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 25 червня 2022 року.

У зв`язку із наведеним, враховуючи, що термін дії запобіжного заходу завершується, та обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не перестали існувати, у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні дії тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 слідчий вказує забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню.
Окрім цього, слідчий вказує, що кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 є насильницьким, тому має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлено можливими тяжкими наслідками для життя і здоров`я потерпілого.
Враховуючи фактичні обставини справи, орган досудового розслідування вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому оцінюється суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнається за реальну небезпеку можливість його ухилення від слідства та правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Обґрунтовуючи неможливість запобігти переліченим ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів слідчий вказує, що застосування застави щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки останній не працює, а веде злочинний спосіб життя, не дбає про своє матеріальне забезпечення.
Також слідчий просила звернути увагу на процесуальну поведінку сторони захисту, яка у всіх своїх проявах свідомо затягує завершення досудового розслідування у розумні строки.

З огляду на вказане, слідчий просила клопотання задоволити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 просив відхилити клопотання про продовження строку тримання під вартою. Пояснив, що не відмовлявся знайомитись із матеріалами кримінального провадження, просто документи йому були надані нечитабельні, він просив слідчу приїхати, але вона приїжджала лише один раз. Він міг ознайомитися і з більшою кількістю сторінок, проте слідча поспішала, а тому на час розгляду клопотання підозрюваний ознайомився із 10-ма сторінками провадження.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого, зазначивши про відсутність підстав для такого. Подала суду клопотання про застосування щодо підозрюваного цілодобового домашнього арешту, у якому заперечила щодо обґрунтованості підозри наступним чином: протокол огляду місця події є неналежним доказом, оскільки із протоколу огляду місця події від 25 березня 2022 року, який розпочато 19:40 год. та закінчено 20:00 год. вбачається, що знайдено телефон «Ріалмі», який належить ОСОБА_7 . Повідомлення про знайдений телефон «Ріалмі» в районні 2 школи, надійшло лише о 20:24 год. 25 березня 2022 року, із протоколу огляду місця події вбачається, що ОСОБА_12 прибув на місце огляду о 20:53 год. Таким чином, виникає запитання як ОСОБА_12 міг оформити протокол огляду місця події, з якого був вилучений зазначений телефон о 19:40?; протокол проведення впізнання із фотознімками із потерпілим ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року та протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 не є належними доказами, оскільки з 20.17 по 20:27 25 березня 2022 року було розпочато впізнання особи за фотознімками, потерпілий впізнав на знімку № 3 ОСОБА_4 . Захисник вважає, що дія проводилася всупереч вимогам КПК України, оскільки в зазначений час особа ОСОБА_4 була встановлена і він особисто перебував у відділенні поліції; у матеріалах кримінального провадження наявні протокол допиту свідка ОСОБА_8 та протокол допиту свідка ОСОБА_9 , проте під час події були присутні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , які допитані не були; у повідомленні про підозру ОСОБА_4 , протоколі допиту підозрюваного ОСОБА_4 , протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року міститься « ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою» проте і ОСОБА_4 і потерпілий неодноразово зазначали, що підозрюваний в той момент перебував зі своїм братом. Таким чином в даних є недоопрацювання, що не дозволяють доводити ними обґрунтованість підозри; протокол про затримання особи підозрюваної в злочині не є належним та допустимим доказом, оскільки мали місце наступні обставини: о 21:55 був складений протокол затримання ОСОБА_4 , перед оформленням протоколу ОСОБА_4 заявив, що працівники поліції йому підклали в ліву кишеню невідому картку. Також пропав його телефон марки «Хуавей»; з матеріалів кримінального провадження йдеться з викраденим майном (мобільним телефоном та посвідченням водія потерпілого) ОСОБА_4 разом з невстановленими особами з місця злочину втекли та спричинили потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 10 000 грн, проте насправді жодної матеріальної шкоди не завдано, оскільки мобільний телефон знайдено неподалік від місця події, а у ОСОБА_4 не вилучалися жодні матеріальні цінності; з матеріалів кримінального провадження йдеться: між потерпілим та двома невідомими чоловіками виникла бійка, після чого потерпілий побачив, що з кишені штанів зник мобільний телефон та посвідчення водія (тобто відсутні ознаки відкритого викрадення майна), жодним словом не йдеться, що ОСОБА_4 вкрав телефон; органами досудового розслідування не допитано свідків; як вбачається з протоколу допиту потерпілого від 25 березня 2022 року «я зайшов в підземний перехід на перехресті вулиць 15 квітня та Київська у місті Тернопіль. У вказаному переході я розминувся із двома невідомими чоловіками», як вбачається з протоколу допиту потерпілого від 31 березня 2022 року «я увійшов в підземний перехід, розминувся з двома невідомими чоловіками, які почувши, що я розмовляю російською мовою, не дозволили мені пройти». Таким чином є суперечності в показах потерпілого; як вбачається з рапорту працівників поліції троє, а не двоє (як зазначено в підозрі) невідомих чоловіків напали на потерпілого 25 березня 2022 року близько 15:00. Одночасно в цьому ж рапорті зазначається, що двоє чоловіків вчиняли неправомірні дії щодо потерпілого, викрали телефон та наносили тілесні ушкодження, потерпілий перебував в стані алкогольного сп`яніння. На місці бійки був виявлений мобільний телефон «Самсунг», який загубив невідомий чоловік, що вчинив бійку. Згодом цього чоловіка було виявлено та запрошено в Тернопільський РУП; в судовому засіданні Гнатишин пояснив, що не він перший почав конфлікт, потерпілий назвав його «Бандерою» та наніс йому удар в обличчя, після чого почалася бійка.

З огляду на вказане, захисник ОСОБА_5 просила суд змінити ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання. Вважає, що такий запобіжний захід зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши копії матеріалів, долучених до клопотання, наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшла до висновку, що воно є обґрунтованим, виходячи з наступного.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будьяку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Частиною 1 ст. 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
При розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу додатково мають враховуватись обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують застосування запобіжного заходу, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу (ч. 3 ст. 199 КПК України).
Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК України).
Відповідно до положень ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе наявності обставин, які: виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а саме: котрі свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; котрі перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих у складі слідчих СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 25 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.
25 березня 2022 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
26 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України та 17 травня 2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України.
На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 187 КК України. Зокрема, такими є: протокол огляду місця події від 25 березня 2022 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25 березня 2022 року; висновок експерта № 165 від 05 квітня 2022 року за результатами судовомедичної експертизи; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 березня 2022 року; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31 березня 2022 року; протоколи огляду предметів від 26 березня 2022 року; висновок експерта № СЕ19/12022/4584Д від 12 травня 2022 року за результатами судової дактилоскопічної експертизи; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 12 квітня 2022 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 квітня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 04 квітня 2022 року; протоколи додаткового огляду предмету (відеозапису) від 04 квітня 2022 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 25 березня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14 червня 2022 року; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 02 червня 2022 року.
Щодо посилання захисника ОСОБА_5 на недопустимість деяких доказів, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.
Слідчий суддя враховує те, що діючий КПК України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
Згідно практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Так, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «ФераріБраво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
20 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/6172/22 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23:59 год. 26 травня 2022 року.

25 травня 2022 року постановою керівника Тернопільської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 26 червня 2022 року.

26 травня 2022 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/6447/22 продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 до 23:59 год. 25 червня 2022 року.

14 червня 2022 року старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 складено повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Таким чином, в силу норм ч. 5 ст. 219 КПК України досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено, у зв`язку з тим, що здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, на виконання яких строки досудового розслідування не поширюються.
У зв`язку із закінченням 25 червня 2022 року строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , виникла необхідність у його продовженні, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, які описані в ухвалі слідчого судді про його застосування, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.
Слідчий суддя вважає, що окрім наявної обґрунтованої підозри, на даний час ризики, які встановлені в ухвалі слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати і надалі та їх обсяг не зменшився, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.
Слідчий у клопотанні про продовження строку тримання від вартою ОСОБА_4 покликається на наявність ризиків: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені раніше ризики продовжують існувати та вони виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою, і ними є:
ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що підозрюваному, у випадку визнання його винуватим згідно підозри, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування;
незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, при оцінці якого слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом;
ризик вчиняти інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з посяганням на власність, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, є доведеним стороною обвинувачення. При цьому слідчий суддя враховує те, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , мало на меті отримання прибутку, а тому слідчий суддя вважає ймовірним, що підозрюваний, не маючи офіційного постійного джерела доходу, і в подальшому може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення.
Вказаним вище спростовуються твердження сторони захисту про відсутність ризиків, на які посилається слідчий та підтримує прокурор.
Отож, слідчий суддя встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, визначені ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2022 року на даний час продовжують існувати, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.
Водночас, стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили, про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та забезпечує його належну поведінку у кримінальному провадженні.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 25 березня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, завершено, однак, воно не вважається закінченим в силу того, що обвинувальний акт до суду не направлено, так як здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України.

Третя судова палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2021 року (справа № 344/6630/17) наголосила, що досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом, має три ключові віхи: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику відповідно до положень ст. 290 КПК України; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК України, яке не має точок дотику із завершенням досудового розслідування.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею. Таким чином, законодавством передбачено, що саме з моменту відкриття матеріалів досудового розслідування в порядку, визначеному ст. 290 КПК України, строки ознайомлення з матеріалами досудового розслідування не включаються у загальний строк досудового розслідування.

Оскільки наразі органом досудового розслідування стороні захисту відкрито матеріали кримінального провадження для ознайомлення, то строк досудового розслідування не закінчився, а перервався до моменту здійснення прокурором однієї з дій, зазначених в ч. 2 ст. 283 КПК України. Крім того, в судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив, що ознайомлення з матеріалами досудового розслідування ним на даний час не завершено, а відтак для ознайомлення із ними стороні захисту необхідний певний час.
Посилання захисника ОСОБА_5 на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на увагу не заслуговують, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворих запобіжних заходів, не зможе попередити ризики, визначені у ст. 177 КПК України та забезпечити належне виконання ним покладених обов`язків.
Доказів того, що ОСОБА_4 не може за станом здоров`я утримуватись в установах попереднього ув`язнення, слідчому судді не надано.
Підстав для визначення підозрюваному застави, немає, оскільки йому оголошено про підозру у вчиненні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).
З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слід відмовити. Слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання захисника підозрюваного є безпідставним, нових обставин, які б вплинули на зміну запобіжного заходу, в судовому засіданні не встановлено, належних доказів, що підтверджували б обставини, на які посилається сторона захисту, слідчому судді не надано.
Керуючись ст. ст.176178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000381 від 25 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 19 серпня 2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 .

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 24 червня 2022 року о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області ОСОБА_1