Справа № 136/65/22
провадження 1-в/136/3/22
УХВАЛА
іменем України

"09" серпня 2022 р. м.Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду міста Липовець, клопотання про зняття судимості стосовно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта загальна середня, одруженого, раніше неодноразово судимого, -

за участі учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, в якому просить суд зняти із нього судимості за вироками Липовецького районного суду Вінницької області від:

- 24.05.1989 за ч.3 ст.81 КК УРСР;

- 02.08.1995 за ч.2 ст.140 КК України;

- 18.11.1996 за ч.2 ст.81, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.2 ст.102 КК України;

- 10.02.1999 за ч.1 ст.141 КК України;

- 04.02.2002 за ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.122, ст..42 КК України;

- 06.10.2006 за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до мотивів викладених у клопотанні, засуджений вважає, що строк відбуття покарання за вищевказаними вироками суду закінчився, отож, на його думку, наявні правові підстави для зняття судимостей.

У судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи тим, що за вироками суду зазначеними у клопотанні він відбув покарання, час, що пройшов після ухвалення обвинувальних вироків, з урахуванням того, що він був засуджений за перший злочин за нормами КК УРСР, дозволяє зняти із нього судимості, хоча такі злочини.

Захисник у судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, вважає, що воно підлягає до задоволення.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що не вбачає правових підстав для задоволення клопотання, оскільки особа після відбуття покарань за вищевказаними вироками не довела свого виправлення зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Крім цього, зазначив, що зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 КК України, тоді як такі строки стосовно засудженого переривались та ним було вчинено новий особливо тяжкий злочин, за який його засуджено до довічного позбавлення волі.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши клопотання та матеріали, що додані до нього, а також витребувавши судові рішення за якими засудженим ініційовано клопотання про зняття судимостей встановив, що вироками Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_3 було засуджено, а саме:

- 24.05.1989 за ч.3 ст.81 КК УРСР до покарання у виді 3 років позбавлення волі з повною конфіскацією майна належного йому на праві власності, на підставі ст.25-1 КК УРСр покарання вважати умовним з обов`язковим залученням засудженого на строк покарання до праці в місцях визначених органами, що відповідають за виконання вироку;

- 02.08.1995 за ч.2 ст.140 КК України до покарання у виді 2 років виправних робіт за місцем роботи з утриманням 20% заробітку щомісячно без конфіскації майна;

- 18.11.1996 за ст.17 ч.2, ст.81 ч.2, ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ст.102 КК України до остаточного покарання на підставі ст..43 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму з конфіскацією майна;

- 10.02.1999 за ч.1 ст.141 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму;

- 04.02.2002 за ч.2, 3 ст.185, ч.1 ст.122 КК України до остаточного покарання на підставі ст..42 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

- 06.10.2006 за ч.1 ст.122 КК України на підставі ст..71 КК України до остаточного покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

17.01.2022 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зняття із нього судимостей за вищевказаними вироками суду.

У відповідності до ст. 538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 було засуджено за кримінально протиправні дії, передбачені як КК України від 28.12.1960, а також за дії, відповідальність, за які передбачена була КК України від 05.04.2001 № 2341-III.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 КК, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отож законодавцем визначено необхідність застосовування найбільш сприятливих для винуватого закону із усіх, що були чинними у певний період.

Надаючи аналіз положенням ч.4, 5 ст. 55 КК, затвердженого Законом від 28.12.60, суд вважає, що вказані норми погіршують становище засудженого, оскільки вказані норми взагалі не передбачали право засудженого звертатись з клопотанням про зняття судимості, а наділяли правосуб`єктністю в цьому випадку лише громадські організації або трудові колективи.

З урахуванням приписів ст. 4 та ст.5 КК України від 05.04.2001 № 2341-III, суд вважає, що до застосування підлягають норми ст. 90, 91 КК України до внесення змін Законом України "Про Національне антикорупційне бюро" від 14 жовтня 2014 року1698-VІІ, відповідно до редакції якої якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, а тому суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 КК.

З огляду на викладене, суд застосовує найбільш сприятливий для винуватого ОСОБА_3 закон із усіх, що були чинними у цей період.

Судом встановлено, що на даний час ОСОБА_3 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі призначеного за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 03.02.2009.

Також судом було встановлено, що у березні 2020 року ОСОБА_3 вже звертався до суду із аналогічним клопотанням про зняття судимості, за наслідками розгляду якого Немирівським районним судом Вінницької області від 28.12.2020 було постановлено ухвалу, якою відмовлено в задоволенні даного клопотання, яка засудженим не була оскаржена в межах визначеного законодавцем строку.

Відповідно до абз.2 ч.7 ст.539 КПК України, у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо зняття судимості розгляд повторного клопотання з цього ж питання може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Судом було встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду повторно із даним клопотанням 17.01.2022, отож строки звернення до суду із даним клопотанням ним дотримано.

За клопотанням засудженого судом було витребувано матеріали Особової справи на ОСОБА_3 , з метою отримання характеризуючих даних відносно засудженого.

Аналізуючи матеріали Особової справи судом було встановлено, що ОСОБА_3 за період відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі характеризується посередньо, в силу положень ст.134 КВК України, вважається таким, що не має стягнень, заходи заохочення не застосовувались.

Суд звертає увагу, що судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певні негативні наслідки .

Судимість може бути врахована при кваліфікації повторного злочину чи при призначенні за нього покарання, а також в інших випадках, передбачених КК та законами України.

Відповідно до п.7, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 26.12.2003 № 16, «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», судам роз`яснено, що погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених ст.55 КК 1960 р. чи ст. 89, 108 КК 2001 р. підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом. Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч. 5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

З аналізу вказаних правових норм та обставин наведених у клопотанні слід дійти висновку, що перебіг строку погашення судимості за кожним судовим вироком, яким було ОСОБА_3 засуджено починаючи з 1989 року переривався, відтак обчислювався заново з моменту останньої судимості за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 06.10.2006 та сумарно доданими строками за іншими вироками суду, якими було засуджено ОСОБА_3 ..

Як було встановлено, після останньої судимості за вироком від 06.10.2006 та відбуття покарання у виді позбавлення волі, 03.02.2009 за вироком Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_3 засуджено до довічного позбавлення волі, тобто після відбуття покарання менш як за рік останній знову був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини та перевірені зібраними доказами, зокрема те, що ОСОБА_3 протягом строку погашення судимості вчинив новий особливо тяжкий злочин, після відбуття покарання у виді позбавлення волі не пройшло половини строку погашення судимостей за злочинами перебіг яких сумувався, не доведено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, доказів протилежного не надано, суд дійшов висновку, що відсутні фактичні та правові підстави для зняття судимостей, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 372,538,539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття судимостей, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано протягом семи днів з дня проголошення ухвали, а засудженим, який знаходиться в місцях позбавлення волі в той же строк з моменту отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_6