КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1738/2022 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 591 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер: № 761/4045/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з використанням систем відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів у системі EasyCon захисником ОСОБА_6 та з використанням відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», де перебуває підозрюваний ОСОБА_7 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

особи, до якої вирішується питання про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на Постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року про видачу (екстрадицію) особи щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикистану, громадянина Російської Федерації, проживаючого у Республіці Таджикістан,

який, згідно запиту Генеральної прокуратури Російської Федерації, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року та постановити нову якою постанову скасувати.

Мотивуючи викладені в апеляційній скарзі доводи, захисник зазначає, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року є незаконною, необґрунтованою та немотивованою.

Запит про видачу особи отримано від країни, яку Україна на національному та міжнародному рівнях проголошує країною-агресором.

З урахуванням того, що знущання та катування над ув`язненими на території Російської Федерації, згідно з практикою ЄСПЛ визнається системною проблемою, відтак враховуючи міжнародні правові акти, положення ООН, практику ЄСПЛ, що свідчать, про заборону повертати осіб, які переслідуються чи яким загрожує небезпека в їхній країні в залежності від релігійної чи расової приналежності, вказані обставини свідчать, що слідчий суддя не надав належної правової оцінки зазначеним нормам, що призвело до прийняття незаконної та необґрунтованої ухвали.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що 10.11.2021 року о 18 год. під час оформлення пасажирів рейсу №3731 сполученням «Ташкент-Київ» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_7 , 07.09.1992 року, який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації (організація незаконної міграції).
Відповідно до інформації Генеральної прокуратури Російської Федерації ОСОБА_7 , розшукується за організацію незаконного перебування іноземців на території Російської Федерації шляхом підроблення необхідних документів, вчиненого організованою групою.
Так, упродовж 2018-2019 років ОСОБА_7 , перебуваючи у структурі злочинної організації, підшуковував осіб, які незаконно перебували не території Російської Федерації, та з метою збагачення підробляв необхідні документи для легалізації їх перебування.
Постановою СВ УФСБ Росії по Тульській області від 28.04.2020 року ОСОБА_7 , пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
Постановою УСВБ Росії Тульській області від 10.05.2020 року ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.
Постановою Центрального районного суду міста Тули від 20.05.2020 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_7 розшукується за вчинення злочину, що у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідає ч. 3 ст. 358 (підроблення документів з метою використання або збут такого документу, вчинені повторно групою осіб за попередньою змовою) КК України, строк покарання за яке передбачено понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстрадиційним кримінальним правопорушенням.
Строк давності притягнення громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_7 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь,відповідно ст. 49 КК України не закінчився.
Згідно відомостей, наданих російською стороною, ОСОБА_7 є громадянином Республіки Таджикистан.
12.11.2021 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до 18 год. 10 хв., 19.12.2021 року.
В подальшому, Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
10.12.2021 року проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_7 Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України доручено Київській обласній прокуратурі.
14.12.2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком до 11.02.2022 року.
Відповідно до інформації Державної міграційної служби України ОСОБА_7 статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не має, громадянство України не отримував.
18.01.2022 року екстрадиційна перевірка щодо ОСОБА_7 Київською обласною прокуратурою завершена. Відповідний висновок з матеріалами перевірки скеровано до Офісу Генерального прокурора.
26.01.2022 року Офісом Генерального прокурора прийнято рішення (постанову) про видачу до Російської Федерації громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_7 для притягнення до кримінально відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
04.02.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком до 03.04.2022 року.
04.02.2022 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав до Шевченківського районного суду міста Києва скаргу на Постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року про видачу (екстрадицію) особи щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10.02.2022 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на Постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року про видачу (екстрадицію) особи щодо ОСОБА_7 .

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 590 КПК України, у разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Як вбачається із матеріалів провадження, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 прийнято рішення у формі постанови про видачу до Російської Федерації (екстрадицію) громадянина уродженця Республіки Таджикіста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вищевказаного Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника.

Колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді, що згідно наявної інформації, яка міститься в матеріалах екстрадиційної перевірки, на момент винесення постанови начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року, рішень про прийняття/відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ЦМУ ДМС, стосовно ОСОБА_7 не приймалось, інформація щодо набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту стосовно вказаної особи відсутня.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи адвоката у ймовірному застосуванні до ОСОБА_7 тортур та катування на території Російської Федерації такими, що ґрунтуються на об`єктивних та переконливих даних, підтверджених будь-яким чином.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 557 КПК України, у виконанні запиту про міжнародну правову допомогу може бути відмовлено, якщо запит стосується діяння, яке не є кримінальним правопорушенням за законом України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів вбачається, що в межах екстрадиційної перевірки винесено постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Російської Федерації.
Діяння, вчинення якого інкримінується ОСОБА_7 не належить до військових злочинів і не має політичного характеру.

Встановлені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаний злочин не закінчились.

Злочин, за який запитується видача, відповідає ч. 3 ст. 358 КК України і є екстрадиційним, оскільки санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги не досліджується питання про винуватість та не підлягає перевірці законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду під час перегляду рішення за скаргою захисника на постанову про видачу, не наділена повноваженнями встановлювати у діянні особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка, склад кримінального правопорушення (злочину), об`єктивну сторону, що виражалась у вчиненні останнім конкретних дій чи бездіяльності, кваліфікацію кримінального правопорушення (злочину), а за наявності наданих матеріалів лише перевіряє, чи вказаний злочин, за вчинення якого переслідується особа, є кримінальним правопорушенням за законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому, слід зазначити, що згідно ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), тому підстав вважати проведену перевірку неналежною та незаконною в колегії суддів немає.

Згідно з ч. 5 ст. 591 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення про видачу особи (екстрадицію), слідчий суддя виносить ухвалу, якою: 1) залишає скаргу без задоволення; 2) задовольняє скаргу і скасовує рішення про видачу (екстрадицію).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що при вирішенні питання щодо законності рішення про видачу особи (екстрадицію), слідчий суддя не вправі перевіряти наявність підстав для звільнення особи до якої застосовано екстрадиційний арешт з-під варти. Крім того зазначає, що в рамках перегляду судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції щодо законності рішення про видачу особи (екстрадицію), колегія суддів також не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про скасування запобіжного заходу та звільнення особи, щодо якої проводиться екстрадиційна перевірка, з-під варти.

Обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі відсутні. Постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя прийняв обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 про скасування постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 2 ст. 322.1 КК Російської Федерації.
Будь-яких інших істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зокрема тих, про які зазначає захисник, колегією суддів не встановлено, постановлене рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими слідчим суддею, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Керуючись ст. ст. 590, 591, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на Постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 від 26.01.2022 року про видачу (екстрадицію) особи щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4