15.09.2022
Справа № 331/3128/22
Провадження № 1-кс/331/957/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українцю, громадянину України, не одруженому, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, без реєстрації, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.10.2002 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано до вироку Жовтневого р/с м.Запоріжжя від 30.05.2002 р. та остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі. Звільнився 17.06.2006 року по відбуттю строку покарання;

- 18.09.2006 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.12.2010 року по відбуттю строку покарання;

- 07.04.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 18.06.2014 року умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 17 днів;

- 17.12.2014 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.04.2011 р. (ст. 185 ч.3 КК України) та остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 29.03.2018 року по відбуттю строку покарання;

- 04.04.2019 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 24.06.2022 року по відбуттю строку покарання.

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000747 від 09.08.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в клопотанні вказує на те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став знову скоїв корисливий злочин на території Олександрівського району за наступних обставин:

Так, діючи в умовах воєнного стану, введеного на території України згідно Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, 05.08.2022 приблизно о 23 годині 00 хвилині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку 34 по вул. Українській м.Запоріжжя, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, схопив обома руками чоловічу сумку потерпілого ОСОБА_7 , після чого шляхом ривку відкрито викрав чоловічу сумку останнього, в якому знаходилось майно ОСОБА_7 а саме: мобільний телефон « Samsung galaxy A03S» вартістю 3999 гривень, чохол бампер вартістю 179 гривень, банківська карта банку «Альфа-Банк».

В подальшому, ОСОБА_6 розуміючи, що його злочинні дії мають відкритих характер та розуміючи настання наслідків, з викраденим майном потерпілого ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину, завдавши потерпілому матеріальний збиток на суму 6834 гривень 26 копійок.

Таким чином, встановлено достатню кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненій в умовах воєнного стану (Згідно Закону України від 03.03.2022, який набув чинності 07.03.2022, «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство»), вчинений повторно.

«01» вересня 2022 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вищевказаному злочині.

Зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- чоловічою сумкою чорного кольору з написом «Окко»;

- протокол огляду речи за участю. Потерпілого ОСОБА_7

- проколом допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

- відеоматеріалами з камер відеоспостереження;

- відповідь з ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- специфікація від 06.08.2022;

При обранні запобіжного заходу необхідно враховувати обставини передбачені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 тяжкого злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється (позбавлення волі на строк від 7 до 10 років); вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань); відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного підозрюваний офіційно не одружений, відсутність дітей); відсутність місця роботи та заробітку.

Так, органом досудового слідства відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачено п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 , не працевлаштований, соціальні зв`язки відсутні, та вчинив тяжкий злочин за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6

ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Захисник зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, на які йдеться посилання у клопотанні. Так, прокурором не доведено застосування більш м`якого запобіжного заходу, у даному випадку. Звертає увагу на щире каяття підозрюваного у вчиненому злочині його належну процесуальну поведінку. Просить обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний с позбавленням волі.

Суд, розглянувши заявлене клопотання прокурора, заслухавши думку сторін кримінального провадження, доходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Прокурором шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, суд приходить висновку, що таких доказів суду не було надано, а лише зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 так і залишилось не підтвердженим ініціатором клопотання.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, суд приймає до уваги, що підозру ОСОБА_6 було пред`явлено 01.09.2022 р., а з клопотанням про обрання запобіжного заходу слідчий звернувся 14.09.2022 р. і за цей час ОСОБА_6 належним чином виконував процесуальні обов`язки, за першим викликом з`являвся до слідчого.

З наведеного слід, що прокурором не доведено ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, здійснення ним перешкод кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, а також відсутність достатніх даних про наявність з його сторони спроб переховування від органів досудового розслідування та/або суду, суд доходить висновку, що застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у його права і свободи, про який йдеться в клопотанні прокурора, а відтак відмовляє в задоволенні клопотання.

Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваного, які зазначені вище, наявність ймовірного ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що саме такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим в суді ризикам, відповідає особі підозрюваного та є обґрунтованим заходом забезпечення його процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сприятиме запобіганню переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

Таким чином, враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід - особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України

Керуючись вимогами ст. ст., 131, 132, 176-179, 184, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання:

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінальною провадження, про зміну свого місця проживання;

3) прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Зазначені обов`язки покладаються на строк до двох місяців.

Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1