справа № 691/1039/20
провадження № 1-кп/691/151/22
УХВАЛА

21 квітня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , особи щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , особи щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника ювенальної превенції ОСОБА_13 , представника служби у справах дітей Мліївської ОТГ ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище клопотання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв`язку зі спливом строків давності заявлені ними при розгляді клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 24.02.2020 року за № 0000089 відносно

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, учня 9 класу Старосільського ліцею Млїівської сільської ради, проживаючого по АДРЕСА_1

за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, учня 10 класу Старосільського ліцею Мліївської сільської ради, вул. Грушевського, 184 с. Старосілля, Черкаського району Черкаська області

за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебуває клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру з додатками по матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 24.02.2020 року за № 0000089, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , 19.02.2020 року близько 12 години 00 хвилин, після завершення змагань, перебуваючи у приміщенні Старосільсього ліцею, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 1, с. Старосілля, Черкаського району Черкаської області умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , де ОСОБА_7 долонею правої руки наніс ОСОБА_4 один удар в область лівої частини обличчя та внаслідок отриманого удару, ОСОБА_4 вдарився правою частиною голови об двері роздягальні, а ОСОБА_9 кулаком правої руки, наніс ОСОБА_4 один удар в область лівої частини обличчя, чим спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді травми: голови зі струсом головного мозку, крововиливом м`яких тканин лобної ділянки справа, які відповідно до висновку судово-медичного експерта від 09.07.2020 року № 02-01/617 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні 21.04.2022 року ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення його від відповідальності та закриття кримінального провадження, в зв`язку зі спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, яке було підтримане його законним представником ОСОБА_8 та захисником.

У судовому засіданні ОСОБА_9 також звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відповідальності та закриття кримінального провадження, в зв`язку зі спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, яке було підтримане його законним представником ОСОБА_10 та захисником.

Потерпілий ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_5 , представник потерпілого заперечували, щодо закриття кримінального провадження, оскільки клопотання про застосування заходів виправного характеру щодо неповнолітніх, яке розглядається судом не передбачає притягнення до кримінальної відповідальності, тому на звільнення їх по спливу строків притягнення до відповідальності не має правових підстав.

Прокурор, підтримавши думку сторони захисту, не заперечував проти задоволення поданих клопотань.

Вислухавши учасників процесу, вививши подані клопотання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання.

У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу .

У разі ухилення неповнолітнього, що вчинив кримінальне правопорушення, від застосування до нього примусових заходів виховного характеру ці заходи скасовуються і він притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 106 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема : два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Стаття 80 КК України, передбачає звільнення осіб від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру.

Виходячи зі змісту вищезазначених норм закону, слід вважати, що до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Необхідно враховувати спеціальні вимоги судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, встановлені ст. 501 КПК України. Якщо під час судового розгляду не буде доведено хоча б однієї із зазначених у ст. 501 КПК України обставин, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження. Якщо ж означені обставини буде доведено, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру.

Згідно роз`яснень наведених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суди мають розмежовувати передбачені КК України випадки звільнення від кримінальної відповідальності і випадки, коли відповідно до цього Кодексу вона взагалі неможлива, наприклад, у разі: малозначності діяння, вчинення діяння у стані неосудності, недосягнення особою віку кримінальної відповідальності, наявності обставин, що виключають злочинність діяння, а також випадки, коли особа не підлягає такій відповідальності. Звільнення особи від кримінальної відповідальності потрібно відмежовувати і від звільнення засудженого від покарання та його відбування на підставі норм розділу XII або статей 104, 105, 107 Загальної частини КК України.

Тобто, в разі недосягнення особою віку кримінальної відповідальності, що має місце в даному кримінальному провадженні, така відповідальність, взагалі неможлива.

Враховуючи викладене, посилання сторони захисту на звільнення від кримінальної відповідальності у цьому випадку є помилковими, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а отже, не були притягнуті до кримінальної відповідальності та, відповідно, не можуть бути звільненими від неї, а за результатами розгляду клопотання прокурора, судом до них можуть бути застосовані лише примусові заходи виховного характеру, які відповідно до ст. 51 КК України не є кримінальним покаранням.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. 369-372, 498, 501 КПК України, ст.ст. 49,51, 80, 97, 105, 106 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання особи щодо якої подано клопотання прокурором про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_7 про звільнення його від відповідальності та закриття кримінального провадження, в зв`язку зі спливом строків давності, відмовити.

У задоволенні клопотання особи щодо якої подано клопотання прокурором про застосування примусових заходів виховного характеру неповнолітнього ОСОБА_9 про звільнення його від відповідальності та закриття кримінального провадження, в зв`язку зі спливом строків притягнення до кримінальної відповідальності, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 21.04.2022 року о 16 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1