Провадження №1-кп/127/317/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі № 12 обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною другою статті 15 пунктами 1, 5, 7 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2022 за № 0000191,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною другою статті 15 пунктами 1, 5, 7 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК).

Прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта. Крім того, заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивував тим, що ризики, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, на теперішній час не відпали. Зокрема, зауважив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого стосовно близьких родичів, а тому, перебуваючи на волі, останній може впливати на потерпілих та свідків.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання не з`явились, разом з тим прокурор надав письмові заяви останніх, згідно з якими вони просять провести підготовче судове засідання за їхньої відсутності. Автентичність наданих суду заяв сторонами кримінального провадження не оспорювалась, а тому суд вважає за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілих.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечувала, однак заперечила проти продовження її підзахисному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зауважила, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, потерпілі до обвинуваченого жодних претензій не мають. Крім того, повідомила, що обвинувачений має ряд захворювань, а тому просила змінити, застосований до нього запобіжний захід, на більш м`який, а саме особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

З наданого суду обвинувального акта випливає, що місцем вчинення кримінальних правопорушень є село Махнівка Хмільницького району Вінницької області.

Згідно з реченням першим абзацу першого частини першої статті 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень частини дев`ятої статті 615 КПК під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022 строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року продовжено строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 2119-IX від 15.03.2022. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 2212-IX від 21.04.2022. Указом Президента України від 18 травня 2022 року № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Зазначений Указ затверджений Законом України № 7389 від 18.05.2022.

Як суд зазначив вище, місцем вчинення кримінальних правопорушень є село Махнівка Хмільницького району Вінницької області. При цьому з наданих суду матеріалів випливає, що досудове розслідування зазначеного кримінального провадження завершене старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_11 (вул. Театральна, 10 в м. Вінниці) під процесуальним керівництвом прокурора Вінницької обласної прокуратури, який включений до групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_12 (вул. Монастирська, 33 в м. Вінниці).

Отже, досудове розслідування зазначеного кримінального провадження закінчене у межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області. При цьому застереження, зазначені у реченні четвертому абзацу першого частини першої статті 32 КПК судом не встановлені. Спір у сторін кримінального провадження щодо територіальної підсудності зазначеного кримінального провадження під час проведення підготовчого судового засідання був відсутній. Саме тому суд вважає, що зазначене кримінальне провадження підсудне Вінницькому міському суду Вінницької області.

За результатами проведення підготовчого судового засідання суд також встановив, що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-3 частини третьої статті 314 КПК, тобто для затвердження угоди, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акта прокурору, відсутні, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Згідно з частиною третьою статті 31 КПК кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних.

Суд враховує, що клопотання про здійснення судового розгляду кримінального провадження судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних стороною захисту (обвинуваченим) заявлене не було. А тому, відповідно до частини другої статті 31 КПК розгляд кримінального провадження необхідно здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

В судове засідання необхідно викликати сторони обвинувачення та захисту, потерпілих.

Підстави для складання досудової доповіді згідно з приписами пункту 6 частини третьої статті 314 та статті 314-1 КПК відсутні.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує таке.
Відповідно до частини третьої статті 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Наведена правова норма є відсильною щодо норм кримінально-процесуального закону, розміщених у розділі ІІ КПК. Зі змісту частини першої статті 197 глави 18 розділу ІІ КПК випливає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Порядок продовження строку тримання під вартою регламентований статтею 199 КПК, зокрема, частиною першою зазначеної статті визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. При цьому суд враховує, що частина третя статті 199 КПК є відсильною нормою щодо статті 184 КПК. Зі змісту частини другої статті 184 КПК випливає, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Строк дії, обраного до обвинуваченого запобіжного заходу спливає 05.06.2022. Зі змісту клопотання прокурора випливає, що воно було вручене обвинуваченому та його захиснику 31.05.2022 та в цей же ж день скероване до суду разом з обвинувальним актом. Отже, стороною обвинувачення вищезазначені вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо вручення копії клопотання обвинуваченому та щодо строку звернення до суду з відповідним клопотанням були дотримані.
Крім того, суд також враховує, що частиною третьою статті 331 КПК визначено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Приписи частини третьої статті 331 КПК є імперативними, саме тому, суд вважає за необхідне вирішити клопотання сторін кримінального провадження по суті, надавши їхнім доводам відповідну правову оцінку.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення чи відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує таке.
З наданих суду стороною обвинувачення документів випливає, що 07.04.2022 ОСОБА_7 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15, пунктами 1, 5 частини другої статті 115 КК та слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області своєю ухвалою 08.04.2022 застосував до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.20 год. 05.06.2022.

Суд, окрім наведеного вище, враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997.
Відповідно до частини першої статті 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти Украхни»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд враховує, що частиною першою статті 91 КПК визначено перелік питань, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а статтею 92 КПК визначено обов`язок доказування зазначених обставин. Разом з тим, порядок подання доказів суду та їх подальше дослідження регламентований § 3 Глави 28 КПК, тобто під час розгляду кримінального провадження по суті.

Отже, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час розгляд кримінального провадження по суті не розпочатий, а тому вирішення даного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Також суд приймає до уваги, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (п. 63, справа «Тодоров проти України»).

Сторона захисту, заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, та клопочучи про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, послалась на наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 ряду захворювань, серед яких, зокрема, цукровий діабет. Разом з тим, стороною захисту документально не підтверджена наявність в обвинуваченого захворювання, на які вона посилається як на підставу неможливості обвинуваченого перебувати під вартою. Будь-які інші об`єктивні дані на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора, суду також не надані, а тому такі твердження сторони захисту суд оцінює критично.
Прокурор як на підставу для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу послався на те, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може протиправно впливати на потерпілих та свідків кримінального провадження та намагатиметься ухилитись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зазначені доводи прокурора в частині наявності у обвинуваченого наміру ухилятись від суду суд оцінює критично, оскільки жодних доказів на підтвердження зазначених обставин прокурор не надав.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується, зокрема, у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого стосовно близьких родичів. Суд приймає до уваги, що судове слідство (з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами) на даний час не розпочате, зокрема, не допитані потерпілі та свідки кримінального провадження. Крім того, як вже суд зазначив вище, об`єктивні данні, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду не надані.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, з метою забезпечення кримінального провадження та попередження вчинення обвинуваченим позапроцесуального впливу на потерпілих та свідків, відповідно до положень частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.
Згідно з приписами частини третьої та пункту 1 четвертої статті 183 КПК суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні насильницького кримінального правопорушення.
Керуючись статтями 314-316 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд Вінницьким міським судом Вінницької області (колегіально судом у складі трьох суддів) на підставі обвинувального акта, згідно з яким ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 263, частиною другою статті 15 пунктами 1, 5, 7 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2022 за № 0000191, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, яке відбудеться 09 червня 2022 року об 11.00 годині.
У судове засідання викликати: сторони обвинувачення та захисту, потерпілих.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, з 02 червня 2022 року до 23.59 години 31 липня 2022 року.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: