ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2259/22 Справа № 203/2231/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000115 за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2022 року про повернення обвинувального акта прокурору щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000115 відносно ОСОБА_8 повернуто прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 для усунення недоліків та виконання вимог КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідно до обвинувального акту обвинувачена ОСОБА_8 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, а саме пособництво у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб; складання та видача завідомо неправдивого офіційного документа службове підроблення.
Так, повертаючи обвинувальний акт прокурору суд вказав, що у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України містяться фактичні обставини, повязані з діями інших осіб ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ), які в даному провадженні не мають статусу обвинувачених, але їх діяння фактично мають ознаки інших кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною КК України.
Крім того, в даному випадку суд першої інстанції вбачав порушення презумпції невинуватості при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 , оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 інкримінованого злочину, прокурором у обвинуваченні на підставі фактичних обставин, які він вважає встановленими, зазначені інші особи, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які не є обвинуваченими в цьому провадженні та позбавлені права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цих осіб на захист.
Що стосується ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , то вони не є сторонами кримінального провадження № 00000115 у розумінні ст. 3 КПК України. Зазначивши в обвинувальному акті прізвища зазначених осіб і вказавши діяння, які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною КК України, орган досудового розслідування мав виконати щодо таких осіб вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити їх повні анкетні дані та формулювання такого обвинувачення. Разом з тим, обвинувачення зазначеним особам в межах обвинувального акту не пред`явлено.
Крім того, в обвинувальному акті не зазначено чи притягувались дані особи до кримінальної відповідальності за інкриміновані діяння, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, чи стосовно вказаних осіб виділені матеріали в інше провадження, тощо, оскільки зазначення у обвинувальному акті прізвища інших співучасників кримінального правопорушення, які не обвинувачуються у межах цього кримінального провадження та щодо яких відсутні будь-які судові рішення, є грубим порушенням принципів верховенства права та презумпції невинуватості, передбачених ст. 62 Конституції України, ст.ст. 8, 17 КПК України, прав обвинуваченої ОСОБА_8 захищатись від пред`явленого безпосередньо їй обвинувачення із викладенням стосовно неї фактичних обставин, а також прав інших осіб, які не зазначені у обвинувальному акті, але вказані обставини стосуються їх законних інтересів, а отже, наведені порушення кримінального процесуального закону перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі наданого суду обвинувального акта.
Крім цього суд першої інстанції встановив, що у пред`явленому обвинуваченні дати підроблених розпоряджень, складених обвинуваченою ОСОБА_8 , не співпадають та різняться. А саме у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України зазначені розпорядження № 41355298 від 29.09.2020 на суму 17437,03 гривень, № 444578010 від 27.01.2021 на суму 23267,38 гривень, № 57848359 від 27.01.2021 на суму 22280,35 гривень, № 59468409 від 27.01.2021 на суму 8314,44 гривень, а за ч. 1 ст. 366 КК України зазначені ті ж самі номери розпоряджень, та на ту ж суму, однак дати складання даних розпоряджень інші: № 41355298 від 28.09.2020 на суму 17437,03 гривень, № 444578010 від 21.01.2021 на суму 23267,38 гривень, № 57848359 від 21.01.2021 на суму 22280,35 гривень, № 59468409 від 21.01.2021 на суму 8314,44 гривень.
У зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не зроблено жодних заяв у засобах масової інформації щодо винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В обвинувальному акті, щодо вказаних осіб не використано жодних формулювань, щоб явно, до вироку суду, вказували про їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в співучасті з ОСОБА_8 .
Вважає, що при зміні або видаленні анкетних даних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 існує реальний та невиправданий ризик спотворення викладених обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, що в свою чергу призведе до порушення права ОСОБА_8 на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження як обвинуваченої.
Прокурор вказує, що судом не враховано той факт, що співучасники ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні переховуються від слідства. Так, ОСОБА_10 наразі перебуває за кордоном, а саме у Польші, ОСОБА_11 знаходиться у Закарпатській області, що також унеможливлює проведення необхідних процесуальних дій по відношенню до них.
Крім того прокурор стверджує, що повернення обвинувального акту на підставі розбіжностей у датах підроблених розпоряджень, складених обвинуваченою, що зазначені в обвинувальному акті, виходить за рамки компетенції суду першої інстанції на підготовчій стадії судового розгляду у суперечить нормам ст. 314 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Захисник та обвинувачена в судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги сторони обвинувачення. Просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходило.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000115 щодо обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні було дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не відповідають фактичним обставинам.
За висновком суду першої інстанції, обвинувальний акт складений в порушення ст.291 КПК України, оскільки містить посилання на інших співучасників кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яким у межах цього провадження, обвинувачення пред`явлено не було. А також те, що в обвинувальному акті зазначені дати підробних розпоряджень, складених обвинуваченою ОСОБА_8 , які не співпадають та різняться, що перешкоджає призначенню судового розгляду.
Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи і не ґрунтується на кримінальних процесуальних нормах закону та суперечить по своїй суті.
На переконання колегії суддів, суд під час проведення підготовчого судового засідання, вийшов за межі питань, які можуть бути вирішені під час підготовчого судового засідання, оскільки фактично вдався до оцінки викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального провадження, які підлягають дослідженню та перевірці виключно на стадії судового розгляду, а саме по собі зазначення, в цьому випадку, в обвинувальному акті відомостей про інших осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у співучасті з ОСОБА_8 , не перетворює обвинувальний акт на такий, який не відповідає приписам статті 291 КПК України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Таким чином, обвинувачена може бути визнана винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, тільки в разі ухвалення стосовно неї обвинувального вироку, що визначається ч. 2 ст. 373 КПК України.
До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, оскільки встановлення відповідності зазначених в матеріалах провадження відомостей фактичним обставинам провадження не належить до повноважень суду під час підготовчого судового засідання та, в розумінні вимог ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення акта прокурору для усунення недоліків, а зазначені недоліки не є такими, що об`єктивно перешкоджають призначенню судового розгляду, хоча і можуть істотно вплинути на висновки суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що вони можуть бути усунені під час судового розгляду й з ініціативи прокурора в порядку ст. 338 КПК України.
Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.
За наведених обставин, рішення суду про повернення прокурору обвинувального акту не можна визнати обґрунтованим, а викладені в ухвалі суду першої інстанції підстави, які слугували поверненню прокурору обвинувального акту, колегія суддів вважає такими, що не відповідають зазначеним вище нормам закону, а тому ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та такі висновки не ґрунтуються на кримінальних процесуальних нормах закону, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Згідно ст. 409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження поверненню на новий розгляд у суді першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним задовольнити апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 липня 2022 року про повернення обвинувального акта прокурору щодо обвинуваченої ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000115 відносно ОСОБА_8 , за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України в суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4