Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/281/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю слідчого ОСОБА_6 ,

представника власника майна -

захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2022 року

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області, у кримінальному провадженні №0000209, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на базу відпочинку «ДУБРАВУШКА», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т (з усіма наявними на території будівлями, спорудами відповідно до опису об`єкта), право власності, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зареєстровано на ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» із забороною розпоряджатися, користуватися, відчужувати будь-яким чином вищевказане майно та вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, спрямовані на передання у власність третім особам. Рішення суду мотивоване тим, що є ознаки злочину і наявні обґрунтовані підстави вважати, що зазначені у клопотанні об`єкт нерухомого майна є доказами злочину, відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі як такі, які могли бути набуті кримінально протиправним шляхом. В той же час існує загроза відчуження зазначених у клопотанні об`єктів нерухомого майна, оскільки є об`єктивні підстави вважати, що зазначені об`єкти набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а юридична особа, за якою наразі зареєстровано право власності на вказані об`єкти, є особою, заінтересованою в результатах кримінального провадження. Отже, матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на вказаний у клопотанні об`єкт нерухомого майна, а саме: на базу відпочинку «ДУБРАВУШКА», право власності на яке зареєстровано за ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» , та яке визнане речовим доказам у даному кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді повністю, мотивуючи тим, що ухвалу винесено з істотним порушенням норм матеріального та процесуального право, без належного дослідження доказів та обставин справи. Так, Під час звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» порушено норму встановлену ч.2 ст.64-2 КПК України, відповідно до якої з клопотанням про накладення арешту на майно ТОВ «ЛЕЙК ПАРК», яке є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт має звертатися прокурор. Відповідно до відомостей зазначених в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження №0000209 від 11.03.2021 року здійснюється відносно невстановлених осіб, які діючи за попередньою змовою групою осіб, шляхом вчинення шахрайських дій, заволоділи майном ОСОБА_8 - базою відпочинку «Дубравушка», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т. Однак, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. Втім ані ТОВ "ЛЕЙК ПАРК", ані його службові особи не перебувають у статусі підозрюваного, обвинуваченого та не є особою, яка з силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У клопотанні слідчим не наведено жодного доказу, що майно ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» є предметом злочину чи отримано незаконним шляхом. Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на майно товариства. Проте за вказаних обставин майно, яке належить товариству не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий хоч і визнав постановою вищезазначене майно речовим доказом, проте не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. З-поміж вказаного звертає також увагу, що на те, що на базі відпочинку «ДУБРАВУШКА», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т надано тимчасовий прихисток внутрішньо переміщеним особам, які знаходяться на повному утриманні закладу. Тому застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна, може негативно відобразитися на спроможності використання об`єктів бази відпочинку для задоволення соціально необхідних потреб внутрішньо переміщених осіб, зокрема в частині безкоштовного проживання та харчування. Крім цього, зазначає, що від слідчого 23.07.2021 року було отримано листа з інформацією, що 21.07.2021 року кримінальне провадження за №0000209 від 11.03.2021 року було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Звертає увагу, що державна реєстрація права власності свідчить про офіційне визнання і юридичне закріплення державою прав ТОВ «ДУБРАВА ПАРК» на нерухоме майно, право власності є чинним, в судовому порядку не скасовувалось та підтверджується документами, складеними в порядку визначеному законодавством. На сьогоднішній день, право власності на базу відпочинку належить ТОВ «ЛЕЙК ПАРК», яке є добросовісним набувачем.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах представника ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, вислухавши пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, які надійшли з районного суду, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно, перевірялись слідчим суддею, при цьому було вислухано доводи слідчого, а також представника особи, якій належить майно ТОВ «ЛЕЙК ПАРК», досліджено матеріали додані до клопотання, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна чи відмови в такому.
На думку колегії суддів, слідчим суддею не дотримано вимог чинного законодавства в повному обсязі та не обґрунтовано прийнято рішення про задоволення клопотання про арешт майна.
Зі змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до статей 7 та 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норму закону.
З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження слідчим суддею, вбачається, що 11.03.2021 року до ЄРДР за номером №0000209 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Так, досудове слідство у кримінальному провадженні здійснюється у зв`язку з тим, що зазначене кримінальне провадження розпочате на підставі заяви ОСОБА_9 про вчинення злочину з боку групи осіб, а саме щодо заволодіння останніми шахрайськими діями раніше належного їй нерухомого майна - бази відпочинку «ДУБРАВУШКА», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т, вартістю близько 10 000 000 грн. станом на 2011 рік.
Відповідно до змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення було встановлено, що у 2011 році вона, будучи дружиною ОСОБА_10 та в особі директора TOB «МСК- Холдинг» уклала кредитний договір з ПАТ «АКТАБАНК», відповідно до якого підприємством була отримана кредитна лінія в розмірі 3 000 000 грн. Майновим поручителем по договору виступила вона, передавши в іпотеку банку базу відпочинку «Дубравушка», яку було оцінено банком у 9 790 147 грн. У період 2011-2014 рік ОСОБА_10 створено заборгованість TOB «МСК-Холдинг» перед ПАТ «АКТАБАНКОМ» за кредитною лінією у розмірі 1 132 756 грн., заборгованість по процентах 175 704 грн., разом близько 1 308 610 грн. 10.06.2015 року підприємством ОСОБА_10 КП «Комбінат виробничих підприємств» укладено з ПАТ «АКТАБАНК» договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого, викупає у ПАТ «АКТАБАНК» право вимоги боргу за кредитом ТОВ «МСК- Холдінг».
07.07.2015 року ТОВ «Будівельні інноваційні системи» на підставі договору комісії уклало в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «ПРОПРІО» з КП «Комбінат виробничих підприємств» новий договір відступлення права вимоги. Відповідно до вказаного договору КП «Комбінат виробничих підприємств» відступає ТОВ «Фінансова компанія «ПРОПРІО» належне йому право вимоги боргу за кредитом TOB «МСК- Холдінг». При цьому з метою укриття від неї вказаних незаконних угод, з грубим порушенням вимог 4.2 ст.24 Закону України «Про іпотеку» її, як боржника, у п`ятиденний строк про здійснення два рази відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням не повідомлено.
Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року у справі № 200/16681/15ц (суддя ОСОБА_11 ) прийнято рішення про задоволення позовних вимог та про звернення стягнення на її нерухоме майно базу відпочинку «Дубравушка» для погашення заборгованості ТОВ «МСК-Холдінг» за кредитним договором у сумі 1 308 610,04 грн. Про існування вказаного судового процесу у якому потерпіла виступила відповідачем жодної інформації не мала. Жодного доказу про направлення викликів суду немає. Судове рішення на її адресу також не направлялося.
22.06.2017 року державним реєстратором КП «Реєстратор майнових прав» Петропавлівської селищної ради ОСОБА_12 здійснено перереєстрацію права власності на базу відпочинку «ДУБРАВУШКА», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т з мене, ОСОБА_13 , на ТОВ «ДУБРАВА ПАРК», , до засновників якого входить ТОВ «Будівельні інноваційні системи».
У подальшому 07.11.2017 ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні Лаунч бару «Ікра», який знаходився в м. Дніпро по вул. Короленка, під тиском та на вимогу ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (повні анкетні дані встановлюються) та адвоката ОСОБА_18 , підписала мирову угоду з ОСОБА_10 . Відповідно даної угоди потерпіла відмовилася від усіх прав на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зобов`язана закрити усі спори в судах з ОСОБА_10 , відмовитися від оренди земельної ділянки на якій розташована база відпочинку, зобов`язувалася у подальшому не звертатися до правоохоронних органів з цих питань, за що отримала 70 000 доларів США.
Таким чином, шляхом ряду вищевказаних протиправних дій ОСОБА_19 позбавлено права власності на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т, чим спричинено збитки на суму 9 790 147 грн. (за оцінкою станом на березень 2011 року).
Відповідно до архівних даних Національного банку України про курс валют 1 долар США в березні 2011 року коштував 7, 93 грн., а станом на 07.11.2017 - 26, 85 грн. Таким чином оціночна вартість бази відпочинку станом на березень 2011 року в розмірі 9 790 147 грн. була еквівалентна 1 234 570 доларів США.
Отже, в ході досудового розслідування встановлено достатньо підстави вважати, що зазначена вище база відпочинку є майном, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, а тому необхідно вжити заходів для унеможливлення втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження вищевказаного майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вищевказані об`єкти нерухомого майна, оскільки останні відповідають критеріям ст. 98 КПК України, тому слідчий суддя з метою збереження речових доказів, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Проте, колегія суддів з таким висновком слідчого судді погодитись не може, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна - є збереження речових доказів.

Однак, під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні. Слідчим не надано достатньо доказів, що вищевказані об`єкти нерухомого майна відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а посилання органу досудового розслідування, що останні незаконно набуті у власність третіми особами, не знаходять свого підтвердження згідно матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції.

Так, як убачається із даних інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна база відпочинку «Дубравушка», належить на праві власностіТОВ «ЛЕЙК ПАРК».
При цьому, у матеріалах доданих до клопотання про арешт майна, та з самого тексту клопотання, відсутнє жодне обґрунтування підстав для накладення арешту на майно, яке було набуто законним шляхом і жодного відношення до наведених в клопотанні фактів не має, слідчим не було доведено що майно ТОВ «ЛЕЙК ПАРК», на яке накладено арешт має значення для досудового розслідування, є речовими доказами, та є необхідність у їх подальшому збереженні.
Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова на думку колегії судді є формальною, у зв`язку з чим в даному випадку не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Більш того, слідчим суддею не звернуто уваги, що в клопотанні слідчого відсутній точний перелік та вид майна, його ідентифікуючі ознаки. Відсутні в матеріалах клопотання також окремо і опис майна бази відпочинку «Дубравушка», на який посилається слідчий в клопотанні та суд в ухвалі.
В клопотанні жодним чином не доведено, що арештоване майно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, доходом від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, або може підлягати спеціальній конфіскації або для забезпечення цивільного позову.
Отже, як вважає колегія суддів, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки слідчим у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а також існування ризиків, передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Відтак, виходячи зі змісту поданого до слідчого судді клопотання про арешт майна, слідчий, в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів також не вбачає.

Крім того, під час вивчення матеріалів клопотання, колегією суддів встановлено, що відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2021 в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №000323 від 21.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, згідно якої надано дозвіл слідчим групи слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області та прокурором групи прокурорів Дніпропетровської прокуратури у кримінальному провадженні на тимчасовий доступ із можливістю вилучення у ТОВ «ДУБРАВА ПАРК» належним чином завірені копії документів. Зазначене кримінальне провадження розпочато на підставі заяви ОСОБА_8 про вчинення злочину з боку груп осіб, а саме щодо заволодіння останніми шахрайським шляхом раніше належного їй нерухомого майна бази відпочинку «Дубравушка», що розташована за адресою Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т., тобто на підставі заяви ОСОБА_8 , з одних і ти же підстав розпочато досудове розслідування одночасно двох кримінальних проваджень, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених як за ч.3 ст.191 КК України №000323 так і за ч.4 ст.190 КК України №0000209.
При цьому, згідно матеріалів клопотання, ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» звернулось до слідчого управління ТУ НП в Дніпропетровській області, з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000209 від 11.03.2021 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України та 23.07.2021 року Товариством було отримано листа з інформацією, що кримінальне провадження №0000209 від 11.03.2021 - 21.07.2021 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Зазначене вище не враховано слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не було надано відповідної оцінки в ухвалі, що суттєво вплинуло на законність прийнятого рішення.
Слід зазначити також, що на день звернення слідчого із даним клопотанням органом досудового розслідування, не було надано ніяких доказів того, які саме посадові особи, та яких товариств вчинили вказаний злочин.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію проте,що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Отже, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінив розумність і співрозмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту майна для апелянта. Накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна із забороною розпоряджатися, користуватися, відчужувати будь-яким чином, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи юридичної особи ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Більш того, слідчий суддя, накладаючи арешт на споруди, розташовані на території бази відпочинку «Дубравушка» із забороною розпоряджатися, користуватися, відчужувати не обґрунтував, яким же чином не застосування даних обмежень призведе до приховування, псування, зникнення, пересування, перетворення вказаних об`єктів.

При цьому, під час апеляційного розгляду представник власника майна адвокат ОСОБА_7 зазначив, що на сьогоднішній день укладено договори про те, що на базі відпочинку «ДУБРАВУШКА», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Хащеве, вул. Овчаренко, буд. 2т, надано тимчасовий прихисток внутрішньо переміщеним особам, які знаходяться на повному утриманні закладу. Тому застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна, може негативно відобразитися на спроможності використання об`єктів бази відпочинку для задоволення соціальнонеобхідних потреб внутрішньо переміщених осіб, зокрема в частині безкоштовного проживання та харчування.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга представника ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» - ОСОБА_7 - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ЛЕЙК ПАРК» адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 червня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області, у кримінальному провадженні №0000209, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотаннястаршого слідчого в ОВС ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області, у кримінальному провадженні №0000209, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: