УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2022 смт Тиврів 145/1051/21

1-кп/145/95/2022

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

особи, до якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_9 ,

представника служби в справах дітей ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2021 за № 0000152 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Василівка Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , учня 9 класу філії І-ІІ ступенів с.Василівка Опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів смт Тиврів, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 153 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
14.04.2021 приблизно о 20:00 год. малолітній ОСОБА_4 , як особа, що не досягла віку кримінальної відповідальності, знаходячись на території колишнього дитячого садка, що розташований по вул. Квітнева в с. Василівка Тиврівської ТГ Вінницької області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вступивши в злочинну змову з неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, залишившись в даному місці наодинці з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після спільного вживання алкогольних напоїв, умисно, протиправно, із застосуванням фізичної сили щодо останньої, спочатку почали торкатись її грудей та сідниць, а після цього, проти її волі, помістили ОСОБА_7 в положення на землю лежачи на спині, при цьому ОСОБА_11 утримував її кінцівки рук, а ОСОБА_4 зняв джинсові штани і білизну на рівень гомілок ніг ОСОБА_7 , та в подальшому, спочатку ОСОБА_4 , а потім ОСОБА_11 протягом нетривалого проміжку часу (приблизно 5 хвилин), здійснюючи спроби вступити з нею в статеві зносини природнім способом, вчинили відносно ОСОБА_7 дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло іншої особи, без її добровільної на це згоди (сексуальне насильство).
Згідно висновку судово-медичної експертизи від 27.04.2021 № 24 у ОСОБА_12 виявлено два синці та садно на правій нозі, що за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, виникли внаслідок дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились, давністю утворення від 14.04.2021. Пошкоджень в ділянці статевих органів ОСОБА_12 не виявлено. При судово- імунологічному дослідженні мазків та тампонів за вмістом піхви сперматозоїди не виявлені.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч 3 ст.153 КК України, - сексуальне насильство, тобто вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство), що вчинене відносно неповнолітньої.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді обмеження дозвілля та передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 роки, про що йому оголосити, вважаючи, що саме такі види примусових заходів є достатніми та необхідними для попередження вчинення неповнолітнім нового кримінального правопорушення.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 пояснив, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнає повністю, у скоєному щиро кається, просить передати його під нагляд матері та не заперечує проти обмеження його дозвілля.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_4 - його мама ОСОБА_5 просить суд передати сина під її нагляд, обіцяє забезпечити належний догляд за ним, приділяти більшу увагу його вихованню та розвитку, обмежити дозвілля.

Захисник ОСОБА_6 не заперечує проти задоволення клопотання.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 та її законний представник ОСОБА_8 щодо задоволення клопотання не заперечують.

Представники служби в справах дітей ОСОБА_10 та ювенальної превенції ОСОБА_9 в судовому засіданні також не заперечують щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_4 , суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з пунктами 2, 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють, та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною КК України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього ОСОБА_4 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ІІІ КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітнього ОСОБА_4 мiстять ознаки суспiльно небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.3 ст. 153 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.153 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєному визнав повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, а тому, враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: обмеження дозвілля та передання під нагляд матері.

Таким чином, відповідно до п.2 ч. 2 ст.105 КК України, суд вважає необхідним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до його, оскільки метою застосування примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля є забезпечення інтересів неповнолітнього, цей захід виховного характеру за своєю суттю сприяє встановленню контролю, посилення позитивного впливу на неповнолітнього.

Пунктом 6 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п.2 ч.2 ст.105 КК України) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 105 КК України суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість такого строку має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру також у виді обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження перебування ОСОБА_4 поза місцем проживання з 20 години до 07 годин без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, та заборонити виїжджати за межі Вінницької області без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Тиврівської селищної ради протягом 2 років.

Отже, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері та обмеження дозвілля обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст.22, 97, 105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , примусові заходи виховного характеру у виді:

- обмеження дозвілля та встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, а саме: встановити обмеження перебування ОСОБА_4 поза місцем проживання з 20 години до 07 години без присутності батьків або осіб, що їх замінюють, строком на 2 (два) роки; заборонити виїжджати за межі Вінницької області без супроводу батьків без дозволу служби у справах дітей Тиврівської селищної ради строком на 2 (два) роки;

- передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки.

Контроль за виконанням ухвали покласти на службу у справах дітей Тиврівської селищної ради.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_13