Справа № 302/1095/22 1-кп/302/147/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження № 0000164 відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синевир, Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

17.09.2022 року, біля 13.00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із співмешканкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів правою рукою в область обличчя із правої сторони потерпілої, після чого її штовхнув руками і вона вдарилась спиною.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №115-м від 27.09.2022 року, спричинив потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця на шкірних покривах обличчя в скуловій ділянці зліва.

Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак сторонньої особи.

Всі вище вказані тілесні ушкодження розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. Наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.5. По давності вкладаються в час пригоди, яка мала місце 17.09.2022 року. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження могли виникнути при падінні з висоти власного росту, а є наслідком локального удару.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікується як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно із заявою ОСОБА_3 від 03.10.2022 року, яка була підписана в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно положень ч.2 ст.302 КПК України, а також погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (а.с.8-9).

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутністю, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду у судовому засіданні (а.с.2).

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Згідно з ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості. Суд дослідив матеріали кримінального провадження, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000164 від 18.09.2022 року (а.с.1), постанову про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні від 18.09.2022 року (а.с. 4), протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.09.2022 року (а.с.8), письмове пояснення ОСОБА_4 від 17.09.2022 року (а.с.9), висновок експерта № 115/м від 27.09.2022 року, складений судово-медичним експертом Хустського районного відділення СМЕ ОСОБА_6 (а.с.16-17), протокол допиту потерпілої ОСОБА_4 від 23.09.2022 року (а.с.13-14), письмові пояснення ОСОБА_3 від 26.08.2022 (а.с.10), протокол роз`яснення ОСОБА_4 права на захист (а.с.35), повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 30.09.2022 (а.с.28-29), протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 30.09.2022 року (а.с. 36-37), постанова про доручення призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням від 03.10.2022 (а.с.41-42), доручення від 03.10.2022 про надання ОСОБА_3 безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.43).

Вивчивши обвинувальний акт, додані до нього заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , матеріали досудового розслідування, характеризуючі дані ОСОБА_3 , суд вважає, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку) за тих обставин, як вони викладені в обвинувальному акті, та ці обставини жодною стороною не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, у тому числі щодо беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини.

Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що відповідно до положень ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст.65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч.2 ст.50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального проступку, його наслідки, які не є тяжкими, спосіб вчинення такого і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення кримінального проступку, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, проте ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) проти життя та здоров`я особи та який, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якої винний перебуває у близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, ОСОБА_3 на теперішній час офіційно не працевлаштований, постійного доходу та регулярного прибутку немає, на диспансерному обліку у лікарів нарколога, психіатра ОСОБА_3 не перебуває. Крім того, на теперішній час обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце реєстрації та фактичного проживання, за яким характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило.

З урахуванням тяжкості та обставин вчинення кримінального проступку, а також враховуючи особу обвинуваченого, його молодий вік, сімейний та матеріальний стан, а також щире каяття у скоєному, відсутність на теперішній час матеріальних та/або моральних претензій до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_7 , тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_3 покарання, не пов`язане з ізоляцією його від суспільства та знаходить підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, суд приходить до висновку, що даний вид покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення (проступку) та особі обвинуваченого ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувались.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.302,368,370,374,381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня винесення вироку. У разі, якщо вирок було постановлено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_8