Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8158/22
Провадження №1-кп/523/1385/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

10.08.2022 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000572 від 13.07.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Гірка Біляївського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), раніше судимого: 01.07.2021р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.1 ст.185 КК України до 120год. громадських робіт,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.07.2022р., приблизно о 18 год. 00хв., повторно, ОСОБА_5 маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибув до будинку АДРЕСА_3 , де побачив припаркований та належний на праві власності ОСОБА_6 , мопед марки «SUZUKI», чорного кольору, номер рами НОМЕР_1 , вартістю 5000грн., який визначив об`єктом свого злочинного умислу. Далі, ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до вказаного мопеду та взявшись за руль, тим самим, встановив контроль над транспортним засобом, почав штовхати його з території вищевказаного будинку, після чого, заволодів вказаним транспортним засобом.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою раніше судимою, вчинив нове корисне кримінальне правопорушення під час невідбутого покарання у виді громадських робіт за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 01.07.2021р. та яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, офіційно не працюючого, маючого тимчасове місце проживання, де характеризується негативно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням транспортного засобу.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою раніше судимою, вчинив нове корисне кримінальне правопорушення під час невідбутого покарання у виді громадських робіт за вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 01.07.2021р. та яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, маючого неповну середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, офіційно не працюючого, маючого тимчасове місце проживання, де характеризується негативно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність претензій будь-якого характеру з боку потерпілого до обвинуваченого, у зв`язку із поверненням транспортного засобу та відсутність обставин, які обтяжують покарання, приймаючи до уваги думку потерпілого ОСОБА_6 , який просить призначити покарання обвинуваченому відповідно до вимог Законодавства України, ставлення обвинуваченого до скоєного, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі без конфіскації майна та із застосуванням ст.71 КК України - оскільки обвинувачений скоїв новий злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України під час невідбутого покарання, який був призначений вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021р., і вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому визначити у виді позбавлення волі без конфіскації майна.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією статті 289 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.07.2021р. та згідно зі ст.72 КК України шляхом переведення менш суворого виду покарання в більш суворий, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 5 днів без конфіскації майна.
Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_7 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з моменту його затримання - із 13.07.2022р.

Речові докази: мопед - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 , арешт, накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.07.2022р. на вищевказаний мопед «SUZUKI» - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Головуючий суддя: ОСОБА_1