ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1939/22 Справа № 190/491/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений свою поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення. Судом враховано, що за час відбування покарання засуджений характеризується незадовільно, мав 8 стягнень, які на час розгляду клопотання не погашені.
Також судом вказано, що дотримання порядку і режиму утримання під час відбування покарання в колонії є обов`язком засудженого, і як таке не може з достатньою переконливістю свідчити про доведеність його виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно достроково.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом не враховано, що згідно характеристики від 29 квітня 2022 року він характеризується позитивно, сумлінно дотримується правил внутрішнього розпорядку, приймає участь у життєдіяльності установи.

Вказує, що за час відбування покарання став на шлях виправлення, у скоєному розкаюється, працевлаштований, працює бібліотекарем та має бажання у разі звільнення вступити до лав територіальної оборони.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про своє виправлення; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_7 вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 лютого 2021 року, за яким він на даний час відбуває покарання, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточно призначено покарання з застосування ч. 4 ст. 70 КК України у виді 4 років 5 місяців позбавлення волі.
Згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 02 квітня 2018 року перебуває у місцях позбавлення волі, з 12 травня 2021 року відбуває покарання в ДУ «П`ятихатська виправна колонія №122», кінець строку припадає на 29 серпня 2022 року.
За час відбування покарання характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови та розпорядок дня установи, приймає участь у громадському та побутовому житті, на профілактичному обліку не перебуває (а.с.10).
Має 8 стягнень, з них 6 за невиконання законної вимоги начальника КУВП, одне за суперечку з адміністрацією, у виді 10 діб карцеру, та останнє за часом стягнення від 10 лютого 2021 року за вилучення заборонених предметів (а.с.11).
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки хоча на даний час він і характеризується позитивно, втім, будучи ув`язненим з 2018 року, у ДУ КУВП (№3) характеризувався незадовільно, а також на всьому протязі строку перебування в кримінально-виконавчих установах систематично порушував встановлений порядок відбування покарання, у зв`язку з чим має 8 стягнень, у тому числі у виді 10 діб карцеру, через що у колегії не має підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою на всьому протязі відбування покарання доводить своє виправлення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що засуджений за весь час відбування покарання має лише одне заохочення за 31 грудня 2021 року, з нагоди святкування Новорічних та Різдвяних свят, що, на думку суду, не свідчить достатньою мірою про його виправлення.
Крім того колегія суддів звертає увагу на дані про особу засудженого, який раніше багаторазово був засуджений за вчинення умисних кримінальних правопорушень, звільнявся від відбування покарання як з іспитовим строком, так і умовно-достроково, втім у кожному випадку виявлену йому довіру не виправдовував та вчиняв нові умисні злочини, що тягло призначення йому покарання за новими вироками із застосуванням положень ст. 71 КК України.
На думку суду апеляційної інстанції, вказані обставини свідчать про те, що досягнення мети кримінального покарання щодо цього обвинуваченого має підтверджуватись беззаперечними вагомими доказами, яких не вбачається.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, повно та об`єктивно врахував дані щодо особи цього засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними з огляду на вищенаведене. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Доводи апеляційної скарги засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому апеляційний суд розцінює їх як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4