Справа № 738/821/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/136/22
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

обвинувачених ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

законних представників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстрдосудових розслідувань 05 липня 2018 року за №0000359 та 17 листопада 2020 року за №0000463 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , прокурора у кримінальному провадженні прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_17 , потерпілого ОСОБА_7 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 року, щодо

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дягова Менського району Чернігівської області, громадянство України, одруженого, непрацюючого, із професійно-технічною освітою, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 грудня 2012 року за частиною другою статті 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статтей 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

-вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 червня 2013 року за частиною другою статті 185, статтею 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

-вироком Менського районного суду Чернігівської області від 03 квітня 2014 року за частиною першою статті 185, частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 січня 2014 року за частиною другою статті 185, частиною 4 статті 70 КК України до 4 років 10 місяців позбавлення волі;

-вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року за частиною третьою статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.304, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Мена Чернігівської області, громадянство України, неодруженого, непрацюючого, із неповною загальною середньою освітою, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Мена Чернігівської області, громадянство України, неодруженого, з загальною середньою освітою, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_3 , проживаючого по АДРЕСА_4 , раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 року ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 304, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.1 ст. 304 КК України - 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

-за ч.3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_12 покарання за сукупністю злочинів 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком та вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року, призначено ОСОБА_12 остаточне покарання - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Зараховано у строк покарання за даним вироком відбуте частково покарання ОСОБА_12 у виді позбавлення волі за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14 вересня 2020 року з 26.04.2021 року до 15.11.2021 року.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_12 за даним вироком ухвалено обчислювати з 16.11.2021 року.

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_13 ухвалено обчислювати з часу його затримання після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_14 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання 3 (три роки позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_14 ухвалено обчислювати з часу його затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 3 140,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експертів у загальній сумі 4 877,47 грн.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у сумі 4 877,47 грн віднести за рахунок держави.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь ОСОБА_7 4 500,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні іншої частини позовної заяви ОСОБА_7 відмовлено.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що на початку липня 2020 року, ОСОБА_12 , перебуваючи в будинку по АДРЕСА_2 , під час бесіди з неповнолітніми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків, достовірно знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , шляхом пропозиції та умовлянь кримінальним правопорушенням шляхом здійснювати крадіжки майна потерпілих на території Корюківського (колишнього Менського) району та обіцянки матеріального збагачення, викликав у ОСОБА_13 і ОСОБА_14 бажання та рішучість вчинити кримінальні правопорушення, тим самим втягнув їх у кримінальному протиправну діяльність, а саме у вступ між собою у змову, спрямовану на спільне вчинення умисного таємного викрадення чужого майна.

05 липня 2020 року, близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб, через відсутню частину паркана, зайшли на територію господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_5 , через незамкнені ворота гаражу проникли в гараж, звідки умисно, таємно викрали: зварювальний напівавтомат інвекторний марки «KENTAVR», моделі «СПАВ-255НДР», вартістю 4 266,90 грн; електродриль марки «BAUTEC», моделі «BSM 1200E», вартістю 600 грн; компресор марки «EUROTEC», моделі «ТР 209», вартістю 1 519,80 грн., що належали ОСОБА_7 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 6 386,70 грн. Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_12 вчинив повторно.

09 листопада 2020 року, близько 20 години ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, через відсутність частини паркану, зайшли до господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_6 , шляхом виймання металевої скоби кріплення навісного замку на вхідних дверях будинку, проникли в будинок, звідки повторно, умисно, таємно викрали бензопилу марки «Кедр», моделі «БП-5200», вартістю 1 032,00 грн, що належала ОСОБА_18 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

15 листопада 2020 року, близько 22 години ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за попередньою змовою групою осіб, через відсутність частини паркану, зайшли до господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_6 , шляхом виймання металевої скоби кріплення навісного замку на вхідних дверях будинку, проникли в будинок, звідки повторно, умисно, таємно викрали грошові кошти в сумі 3 000 грн, що належали ОСОБА_18 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

23 листопада 2020 року, близько 01 години 15 хвилин ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, через відсутню частину паркана, зайшли на територію господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_7 , шляхом відкриття металевого засову на дверях сараю, проникли в сарай, звідки повторно, умисно, таємно викрали: електрозварювальний апарат марки Кайзер НЄ-135ES, вартістю 1 200 грн; кутову шліфувальну машинку марки «DeWalt» моделі «DWE4051», жовтого кольору, вартістю 1 748,95 грн; електрозварювальний апарат марки «Світязь», моделі «СА-245ДК», сірого кольору, вартістю 1 572,48 грн; електродриль марки «Росмаш», моделі «РДУ-1250», вартістю 720,19 грн; електропилу марки «Клевер», потужністю 1,8 кВт, синього кольору, вартістю 2 352 грн; ексцентрикову шліфмашину марки «Procraft», моделі «ЕХ850Е», вартістю 738,54 грн та набір інструментів марки «Intertool»1/2 & ? 94 од. у валізі зеленого кольору, вартістю 1 091,55 грн, що належали ОСОБА_19 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 9 423,71 грн.

24 листопада 2020 року, близько 00 години 30 хвилин, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, шляхом відкривання воріт з тильної сторони, проникли на огороджену територію господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_8 , через незамкнені вхідні двері, проникли в гараж, звідки повторно, умисно, таємно викрали: зварювальний апарат марки «Reon», моделі «ZX7-300M», вартістю 2 835,00 грн; бензопилу марки «Viper 4500» 45cc, 2,3 кВт, шина 18М, вартістю 606,00 грн; з-під навісу, розташованому на території господарства - кутову шліфувальну машинку марки «Riber-Profi», моделі «WS125/1150L», вартістю 448,00 грн, що належали ОСОБА_20 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3 889 грн.

18 квітня 2021 року, близько 22 години ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, зайшли на територію господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу через незамкнені двері сараю проникли в сарай, звідки повторно, умисно, таємно викрали дизельне пальне в кількості 70 л, вартістю 1 918,70 грн, мастило «Авіс М10Г2к» в кількості 70 л, вартістю 4 287,50 грн., що належали ОСОБА_21 , чим заподіяли останній матеріальну шкоду на загальну суму 6 206,20 грн.

19 квітня 2021 року, близько 22 години ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за попередньою змовою групою осіб, зайшли на територію господарства, яке знаходиться по АДРЕСА_6 , шляхом вільного доступу через незамкнені двері сараю проникли в сарай, звідки повторно, умисно, таємно викрали дизельне пальне в кількості 70 л, вартістю 1 919,40 грн, мастило «Авіс М10Г2к» в кількості 70 л, вартістю 4 287,50 грн, що належали ОСОБА_21 , чим заподіяли останній матеріальну шкоду на загальну суму 6 206,90 грн.

ОСОБА_12 вчинив: кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 304 КК України, а саме - втягнення неповнолітніх у протиправну діяльність; кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, сховище.

ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, сховище.

ОСОБА_14 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, сховище.

Не оспорюючи фактичних обставин вчиненого правопорушення, обвинувачений ОСОБА_14 просить змінити вирок Менського районного суду від 16.11.2021 в частині призначеного покарання за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання за вказаною статтею у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 104, 75-78 КК України звільнити від призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Зокрема, стверджує, що при призначенні покарання судом не враховано наявність обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, хоча навіть прокурор у обвинувальній промові зазначив про наявність такої обставини.

Так, підкреслює, що під час судового розгляду вибачався перед потерпілим, висловлював жаль, що вчинив такі протизаконні дії. Допускає, що суд суб`єктивно не розцінив це як щире каяття, однак апелянт розкаюється і на даний час. Підкреслює, що відшкодувати завдані збитки не має змоги. Оскільки лише закінчив школу,а тому не має самостійного заробітку, мати з ним фактично не спілкується, а батько помер, при цьому сестра, яка визнана законним представником, фінансово не забезпечена. Вчинення злочину пояснює необхідністю забезпечення своїх базових потреб, проте розуміє, що це не виправдовує його. Крім того, просить врахувати, що вступив на навчання до професійного ліцею, неофіційно працює, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався та з урахуванням досудової доповіді органу пробації, яка вважає можливим виправлення без реального позбавлення волі, просить пом`якшити покарання. Також вважає, що ще однією обставиною, яка пом`якшує покарання, є вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин. Про наявність цієї обставини повідомляв захисник, проте судом не обґрунтовано у вироку відсутність чи наявність цієї обставини. Крім того, просить врахувати, що потерпілій ОСОБА_21 також було принесено вибачення, вже після постановлення вироку, та про відсутність претензій з її боку було надано відповідний лист. Вказані обставини, на думку апелянта, є підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Обвинувачений ОСОБА_13 , не заперечуючи своєї вини в інкриміновано злочині та не оспорюючи кваліфікацію дій, просить вирок в частині призначено покарання змінити та застосувати до нього ст.ст. 75, 76 КК України, звільнивши від основного покарання з іспитом строк на 2 роки.

Зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції не було враховано наступні обставини: вину у скоєному злочині визнав повністю, надав показання про обставини вчинення правопорушення. При цьому судом не було встановлено будь-яких суперечностей та розбіжностей між його показаннями та обставинами справи. Підкреслює, що на досудовому розслідуванні одразу співпрацював з працівниками поліції, детально повідомляв про обставини скоєного, щиро розкаявся, як під час проведення слідчих дій, так і в судовому засіданні, просив вибачення у потерпілих, щиро висловлював жаль щодо вчиненого та давав негативну оцінку своїм діям, а також намагався повністю відшкодувати завдану потерпілим шкоду.

Попри це, та не зважаючи на позицію сторони обвинувачення, судом не враховано обставини, що пом`якшує покарання щире каяття. Крім того, судом не враховано, що майно потерпілим було повернуто, що також пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України. За цих обставин, переконаний апелянт, наявні всі підстави для призначення покарання на підставі ст. 75 КК України, а саме без ізоляції від суспільства, що відповідатиме положенням ст. ст. 50, 66 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні не оспорюючи кваліфікацію дій, доведеність вини обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вважає, що вирок Менського районного суду Чернігівської області підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_12 .

Вважає, що суд неправильно застосував ч.4 ст. 70 КК України.

Так, за змістом ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними ч.ч.1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України. Якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вирок (сукупність вироків). Отже, законодавець чітко визначив момент у часі, що розмежовує ці два випадку це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили, що узгоджується і з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.06.2020 року.

За таких обставин, просить вирок щодо ОСОБА_12 змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_12 засудженим за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання визначеного судом першої інстанції. У решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 , просить вирок щодо ОСОБА_12 в частині призначеного покарання змінити та призначити за ч.1 ст. 304, ч.3 ст. 185, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання, призначити остаточне покарання 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 14.09.2020 року та остаточно призначити покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Мотивуючи апеляційну скаргу, адвокат стверджує, що вирок суду не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, а тому є занадто суворим. Так, хоча суд і визнав обставиною, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку в частині викрадення майна у потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , рецидив злочинів, та вчинення нового умисного злочину, передбаченого ч.1 ст. 304 КК України, проте безпідставно відкинув наявність такої пом`якшуючої злочин обставини, як щире каяття, лише посилаючись на відсутність доказів з боку сторони захисту. Такий висновок суду є необґрунтованим, а за наявних всіх пом`якшуючих обставин, характеризуючих даних, сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, молодого віку та наявності малолітніх дітей, вважає захисник, наявні всі підстави для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_12 , про що він і просить в апеляційній скарзі.

Обвинувачений ОСОБА_12 , не погоджуючись з вироком в частині призначеного покарання, фактично просить його змінити та призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. Так, незважаючи на те, що суд визнав пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю злочину, проте безпідставно не визнаю такою обставиною щире каяття, що на думку апелянта, є нерозривно пов`язано. Крім того, підкреслює, що суд залишив поза увагою довідку про заохочення та не врахував такі особистісні дані як наявність на утримання малолітніх дітей, позитивної характеристики.

Потерпілий ОСОБА_7 не оскаржуючи вирок суду в частині призначеного покарання, яке вважає достатнім для виправлення обвинувачених, просить вирок суду змінити частині цивільного позову. Вказує, що розмір морального відшкодування 4500 грн. солідарно з обвинувачених є неспіврозмірним з моральними стражданнями апелянта.

Так, протягом усього судового розгляду обвинувачені поводили себе зухвало, не визнавали цивільний позов, а отже, не визнавали вину у скоєних злочинах та обставини викладені у цивільному позові. Попри це, душевний стан та наслідки у вигляді хвилювань були причиною того, що потерпілий опинився у неврологічному відділенні лікарні. Крім того, така зневага до людини пенсійного віку та інваліда 3 групи дуже обурює апелянта, а вчинення злочину у складі трьох осіб ще і підвищує суспільну небезпеку.

В засіданні апеляційного суду сторони кримінального провадження, які подали апеляційні скарги, підтримали їх і просили задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши сторони, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги на користь обвинуваченого ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, натомість підлягають задоволенню апеляційні скарги прокурора та обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 таке рішення колегія суддів ґрунтує наступним.

Висновок про винуватість усіх обвинувачених в злочинах, за які їх було засуджено, підтверджена низкою ретельно досліджених судом першої інстанції доказів, які підставно покладені в обґрунтування вироку, сторонами кримінального провадження не оспорюються. Колегія суддів вважає, що кваліфікація дій усіх обвинувачених є вірною. Предметом спору в даному випадку є: можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_12 , можливість звільнення від покарання з випробуванням обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , правильність застосування кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_12 та збільшення відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 .

Щодо пом`якшення покарання, призначеного судом ОСОБА_12 ,, то колегія суддів не знаходить для цього підстав. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 раніше був п`ять разів засуджений за скоєння умисних корисливих злочинів, втягнув у злочинну діяльність двох неповнолітніх, загалом скоїв 10 злочинів і не припинив їх скоювати навіть після свого засудження 14 вересня 2020 року. Усе це свідчить про те, що обвинувачений являє собою значну суспільну небезпеку і покаранням для нього може бути лише позбавлення волі на той строк, який призначено вироком суду. З видом та розміром покарання колегія суддів погоджується і не вважає за можливе змінювати вирок в цій частині.

Щодо покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , то колегія суддів бере до уваги, що обидва вони скоїли злочини в неповнолітньому віці, були втягнуті у злочинну діяльність ОСОБА_12 обидва обвинувачені раніше не судимі, в судовому засіданні розкаялись у скоєному. В даний час вони, хоч і неофіційно, працюють. За місцем мешкання обидва вони характеризуються позитивно. Згідно доповіді органу пробації, обидва обвинувачені можуть бути виправлені без ізоляції від суспільства, про що прямо зазначено у вироку суду. Частина потерпілих в судовому засіданні не наполягала на суворому покаранні цим обвинуваченим. За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне дати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 шанс на виправлення і звільнити їх від покарання з випробуванням на максимальний строк, передбачений ч.3 ст. 104 КК України.

Слушною є апеляційна скарга прокурора, який вказав на недолік вироку в частині складання покарань ОСОБА_23 за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, пославшись при цьому на норми кримінального закону, практику застосування кримінального закону при призначенні покарання та фактичні обставини справи. Колегія суддів вважає, що покарання цьому обвинуваченому слід скласти саме за таким принципом, як запропонував прокурор.

Щодо апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 , то колегія суддів погоджується з правильністю висновків місцевого суду при вирішенні його цивільного позову. Зокрема, не викликає сумнівів, що потерпілий зазнав певних моральних переживань із-за злочинного втручання у вільне володіння ним своєю власністю проте, ці моральні переживання не були настільки глибокими, щоб докорінно змінити звичний спосіб його життя. Доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_7 , який до того ж є людиною похилого віку, погіршився саме із-за скоєного злочину, суду не надано. Розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому майже співмірний з вартістю викраденого його майна. У зв`язку з цим, в задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 слід відмовити.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для скасування оскарженого судового рішення, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_12 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 відмовити. В задоволенні апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 відмовити.

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_17 , апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2022 р. відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 змінити.

ОСОБА_12 призначити покарання: за ч. 1 ст. 304 КК України три роки шість місяців позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України чотири роки позбавлення волі; за ч. 1 ст. 70 КК України п`ять років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 71 КК України п`ять років шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від призначеного їм покарання з випробуванням з іспитовим строком в два роки, якщо вони протягом цього строку не скоять нових кримінальних правопорушень і виконають покладені на них обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 , ОСОБА_14 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок Менського районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2021 р. відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу негайно після проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4