Справа № 484/2455/22
Провадження № 1-КП/484/321/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Голованівськ Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 30.09.2021 року органом 4814, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

За участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

у відсутність потерпілого ОСОБА_6 згідно заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022 та від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб і в подальшому з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, та з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, який згодом продовжено ще на 90 діб.

25.06.2022 року близько 20.30 години, тобто під час воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв вирішив викрасти належне останньому майно. Наступного дня, 26.06.2022 року близько 08.00 години ОСОБА_5 , виконуючи задумане, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи характер своїх дій і наслідки, що можуть настати, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що власник майна спить у кімнаті, пройшов на кухню і там з-під столу таємно викрав бувші у вжитку речі: алюмінієву каструлю об`ємом 4 л вартістю 80 грн., алюмінієву каструлю об`ємом 5 л вартістю 85 грн., дюралевий казан об`ємом 5 л. вартістю 180 грн., дюралеву сковорідку діаметром 24 см вартістю 150 грн., тефлонову сковорідку діаметром 24 см вартістю 200 грн., після чого він вийшов з будинку на подвір`я вказаного домоволодіння, де виявив алюмінієву драбину вартістю 400 грн., яку також таємно викрав. З викраденим майном з місця події зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 1 095 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорював і пояснив, що дійсно у вказаний в обвинуваченні час був у ОСОБА_6 в гостях, вони разом пили горілку. Коли вранці він прокинувся, побачив, що ОСОБА_6 ще спить і вирішив викрасти його речі. Мав дозвіл господаря перебувати в будинку, але не мав дозволу забирати його речі. Пішов на кухню, взяв там алюмінієвий посуд і вийшов на двір. Там побачив драбину, взяв також і її. Все викрадене склав у мішок і пішов з двору, здав на металобрухт. Отримав 400 грн., купив цигарки, горілку, повернувся до ОСОБА_6 , але той ще спав. Тоді він пішов. Через п`ять днів до нього прийшов дільничний інспектор поліції і запитав за крадіжку, він зізнався, викупив усе викрадене і повернув потерпілому. У скоєному розкаявся.

Потерпілий в судове засідання не явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і повідомив, що претензій до ОСОБА_5 не має. З такої заяви вбачається, що потерпілий фактичні обставини обвинувачення не оспорює, викрадене майно йому повернуте.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами.

Зокрема, протоколом прийняття заяви ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 викрав у нього алюмінієвий посуд і драбину; постановою про визнання речовими доказами викрадених у ОСОБА_6 речей, які повернув ОСОБА_5 ; розпискою потерпілого про отримання викрадених речей; висновком товарознавчої експертизи № 1718/22 від 12.07.2022 року, яким підтверджується вартість викраденого майна.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, офіційно не працює, підробляє тимчасово по найму, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не має утриманців, сприяв розкриттю злочину і поверненню викраденого.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні.

ОСОБА_5 не затримувався в наданому кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.2 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: