Провадження №1-кс/760/2745/22
Справа №760/8592/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_4., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_5., прокурора ОСОБА_6., підозрюваного ОСОБА_1 , захисника підозрюваного ОСОБА_7., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8., погодженого з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, -

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Врубовка Лисичанського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 330 та ч. 1 ст. 111 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000277 від 26.11.2020 року,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло зазначене клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277, внесеному 26.11.2020 до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 330 та ч. 1 ст. 111 КК України.

15.07.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності у формі шпигунства.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України та наявні ризики зумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду від 18.04.2022; протоколом огляду від 18.04.2022; висновком експерта від 21.05.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 21.06.2022; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.06.2022.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_1 , яка підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зважаючи на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також беручи до уваги, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється та вчинити інші кримінальні правопорушення, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, прихожу до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що Слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000277, внесеному 26.11.2020 до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 330 та ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час у колишнього військовослужбовця Міністерства оборони України ОСОБА_1 виник злочинний умисел на передачу за грошові кошти представникам іноземної держави відомостей, що становлять державну таємницю.

Громадянин України ОСОБА_1 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності у формі шпигунства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

15.07.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності у формі шпигунства.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду від 18.04.2022; протоколом огляду від 18.04.2022; висновком експерта від 21.05.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 21.06.2022; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 24.06.2022.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про наявність у кримінальному провадженні обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

З положень ст. 183 КПК України випливає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, зокрема він не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів клопотання необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що підозрюваний може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи санкцію статті; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також беручи до уваги, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється та вчинити інші кримінальні правопорушення, до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_1 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років, тобто усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення підозрюваний може переховуватися значний термін від правоохоронних органів та суду.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Отже, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Таким чином, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.

Доводи підозрюваного та його захисника про можливість уникнення наявним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий суддя, враховуючи дані про особу обвинуваченого у особливо тяжкому злочині, наявність повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 330, ч. 1 ст. 111 КК України, не приймає до уваги. Крім того, доводи підозрюваного не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України), у зв`язку з чим, останні є надуманими та не відповідають конкретним обставинам справи на даному етапі її провадження.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_1 більш м`яких запобіжних заходів призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про застосування до ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, оскільки відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Врубовка Лисичанського району Луганської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі судового засідання.

Строк тримання під вартою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 16.07.2022 року.

Дата закінчення дії ухвали про обрання відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою -13 вересня 2022 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську міську прокуратуру.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_4.