Справа № 357/3364/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000482, яке внесене до ЄРДР 22 квітня 2022 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, РНКОПП: НОМЕР_1 , з професійно-технічною освітою, офіційно непрацюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2001 року, за ч. 2 ст. 206 КК України, до двох років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку, строком на два роки, згідно із ст. 46-1 КК України;

2) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2003 року, за ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ст. 70, 71 КК України, до дев`яти років позбавлення волі;

3) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2012 року, за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України, до двох років шести місяців;

4) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2016 року, за ч. 2 ст. 187 КК України, до семи років позбавлення волі,

за ознаками кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «канабісу», включеного до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20, 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», а саме:

1.Діяльність з культивування рослин, включених до таблиці І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

2.Використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

3.Діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, в порушення вищевказаних вимог чинного законодавства, ОСОБА_4 , 21 квітня 2022 року близько 17:00 год., перебуваючи поблизу дерев`яного моста, що по вул. В.Стуса в м. Біла Церква Київської області, на земельній ділянці, незаконно придбав-знайшов згорток з фрагменту паперу, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору.

Маючи в минулому досвід вживання вказаного наркотичного засобу, переконавшись, що надана йому речовина є наркотичною, а саме «канабіс», поклав вищевказаний згорток із фрагменту паперу до внутрішнього карману куртки, в яку був одягнений, та залишив при собі незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

Після цього, 22 квітня 2022 року, близько 18:50 год., за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 було зупинено працівниками поліції з метою з`ясування у останнього наявності заборонених в обігу речовин. В ході особистого обшуку у ОСОБА_4 працівниками поліції було виявлено та вилучено згорток з фрагменту паперу з малюнком синього кольору та друкованим текстом, всередині якого знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, масою 6,08 г., яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено «канабіс», який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів і охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, просив не відправляти в місця обмеження волі.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України, прокурором не заявлялось.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого передбачене покарання у виді: штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, зважаючи на ступінь тяжкості та обставини вчинення кримінального правопорушення, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який вже неодноразово судимий, в тому числі до реальних термінів, за місцем проживання характеризується добре, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу залежності від алкоголю з 2010 року, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, на обліку військовозобов`язаних не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції його від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 покарань у виді штрафу та виправних робіт не є можливим, оскільки він не працює, будь-якого іншого доходу не має. Тоді, як арешт, не сприятиме його виправленню.

Отже, за викладених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, у виді трьох років обмеження волі.

Згідно із ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати один день його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 призначене покарання у виді обмеження волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке шкоди іншим особам не завдало, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, про можливість застосування до нього положень ч. 1 ст. 75 КК України.

В свою чергу, враховуючи неодноразові судимості ОСОБА_4 , йому необхідно установити іспитовий строк три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0000482 від 22 квітня 2022 року, висновок експерта від 28 квітня 2022 року № СЕ-19/111-22/11429-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 2 059,44 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно із постановою про визнання та приєднання до матеріалів справи речових доказів від 02 травня 2022 року, вміст спеціального пакету № 5779008, визнано речовим доказом.

Згідно із п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно знищити.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання, час його попереднього ув`язнення 22 квітня 2022 року один день, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю три роки.

Іспитовий строку обчислювати, починаючи з 13 червня 2022 року.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2 059,44 грн.

Речові докази, а саме: вміст спеціального пакету № 5779008, - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_5