Справа № 136/785/22
провадження №1-кп/136/50/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2022 року м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Липовець, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 03.05.2022 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працює, з базовою середньою освітою, одруженого,
у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 126-1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ;
потерпілої ОСОБА_5 ;
з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ;
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та пов`язаний із останньою спільним побутом, проживаючи спільно з неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 08.10.2007 за адресою: АДРЕСА_1 , та у відповідності до положень ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» перебуваючи з 20.12.2021 по теперішній час у ВП №4, Вінницького РУП ГУНП Вінницькій області на превентивному обліку як кривдник за вчинення ним домашнього насильства, на шлях виправлення не став та систематично продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї дружини та неповнолітніх дітей за наступних обставин. Так, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, продовжує систематично, а саме 12.12.2021, 07.04.2022, 10.04.2022, 01.05.2022 в 14:30 та 01.05.2022 в 20:30 вчиняти відносно своєї дружини ОСОБА_5 , акти психологічного домашнього насильства, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що підтверджено постановами Липовецького районного суду в справах про адміністративні правопорушення за № 136/2400/21 від 11.03.2022 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України, за № 136/464/22 від 14.04.2022 за ч. 1 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за № 136/439/22 від 10.05.2022 за ч. 2 ст. 173-2 та за № 136/568/22 від 20.05.2022 за ч. 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2. Незважаючи на викладене та достеменно розуміючи наслідки своїх протиправних дій ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй дружині та неповнолітнім дітям, в вечірній час 01.05.2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні та знаходячись за місцем свого проживання за вищевказаною адресою, у черговий раз проявив відносно своєї дружини акт психологічного насильства, яке виразилось в безпричинних словесних образах, нецензурній лайці та погрозами фізичної розправи в адресу ОСОБА_5 . Окрім того аналогічні дії повторилися й 03.05.2022 та внаслідок вищевказаних систематичних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 , завдано психологічних страждань внаслідок чого погіршилась якість та умови її життя та в неї відбулися зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, що відбулися протягом тривалого часу дії стресового фактору та вчиненні домашнього насильства та дана ситуація є психотравмувальною для ОСОБА_5 та їй завдані страждання.
Такі умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, розкаявшись у вчиненому.
Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Інші учасники судового провадження не оскаржують фактичних обставин кримінального провадження.
Крім того, судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, а тому не має сумніву в добровільності їх позиції, роз`яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з огляду на викладене, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оскаржуються, що узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України як як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується нейтрально; на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.
Суд, призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.
Обставиною, яка пом`якшуює покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді /позбавлення волі/.
Разом із тим, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи /винного/ї та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого/ї без відбування покарання та ізоляції його/її від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України.
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачений суттєво змінив свої погляди, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість і наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.
Керуючись ст. 126-1 КК України, ст.ст. 368, 374, 394, 395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю у 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 9438( дев"ять тисяч чотириста тридцять вісім) грн 50 коп.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО