КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/8728/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2280/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
26 липня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ТОВ «Руст Україна» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
2. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Rosato 0,75л 7806 одиниць (пляшок);
3. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Rosato 0,75л NH 5034 одиниць (пляшок);
4. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Roso 0,75л 6840 одиниць (пляшок);
5. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Roso 0,75л NH 918 одиниць (пляшок);
7. Горілку Zubrovka Czarna 0,7 л 2508 одиниць (пляшок);
15. Настоянку Зубровку Злота 0,7 л 1848 одиниць (пляшок);
16. Настоянку лікерну Soplica Слива 0,5 л. 1826 одиниць (пляшок);
17. Настоянку лікерну Soplica Вишня в шоколаді 0,5 л. 7362 одиниць (пляшок);
18. Настоянку лікерну Soplica Лимон-Мята 0,5 л. 3462 одиниць (пляшок);
19. Настоянку лікерну Soplica Лимон-Малина 0,5 л. 3897 одиниць (пляшок);
20. Настоянку лікерну Soplica Ліщина 0,5 л. 4710 одиниць (пляшок);
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм кримінального процесуального законодавства України. Постановлена з порушенням процесуального строку, визначеного ч.6 ст. 173 КПК України.
Апелянт вказує на те, що при розгляді справи і постановленні ухвали не дотримано вимоги положень п.1 ч.2 ст. 132, ч.2 ст.234 КПК України, щодо територіальної юрисдикції суду оскільки, наказом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим № 1 від 03.03.2022 визначено місце розташування слідчого управління Головного управління, а саме 1 відділ - м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 11, 2 та 3 відділи - м. Вінниця, вул. Грушевського, 27.
Також апелянт зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 100 КПК України протокол огляду майна не складено і до суду не надано, хоча слідчий і прокурор у своїх клопотаннях, а слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі посилаються на протоколи проведення огляду. Слідчий обмежився винесенням формальної постанови від 18.05.2022 про визнання майна речовим доказом, яка не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки її мотивувальна частина не містить підстав, мотивів і обґрунтування для її прийняття.
Слідчим суддею належно не оцінені ризики порушення вимог частини 4 ст. 173 КІІК України, оскільки арешт майна Товариства на суму 11 172 821,89грн, призведе до зупинення правомірної підприємницької діяльності Товариства та негативних наслідків у вигляді невиплати зарплати працівникам та несплати податків до Державного і місцевих бюджетів.
Слідчий суддя не оцінив абсолютну більшість доводів наведених представниками власника майна, а висновок про відповідність майна вимогам ст.98 КПК України, зробив на підставі власного переконання, протоколу допиту свідка ОСОБА_8 (показання якої критично не оцінені), а також на підставі того, що алкогольна продукція в обхід митних зон України доставлялася до т.з.в. «ДНР» та «ЛНР».
Якщо припустити, що описане у фабулі відповідає дійсності, то тимчасово вилучені товари, за які сплачено акцизний податок, які законно ввезені в Україну, апріорі не можуть бути речовими доказами злочину, оскільки рух подібних товарів при вчиненні кримінального правопорушення, за твердженням сторони обвинувачення, відбувається поза межами України.
Сторона обвинувачення вилучила і має в своєму розпорядженні всі документи на підтвердження законності господарської діяльності щодо ввезення в Україну підакцизної продукції та щодо контрагентів, яким ця продукція мала бути у подальшому реалізована.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення зазначеної апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга представника власника майна ТОВ «Руст Україна» - адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до розробленого злочинного механізму, польський завод CEDC (Варшава, Республіка Польща) та італійський завод Gancia (Італійська Респубілка) постачає алкогольну продукцію латвійської компанії SIA «Linastra LV» (Рига, Латвія), яка в подальшому направляє вантаж через сухопутний кордон шляхом Республіка Польща Республіка Білорусь РФ м. Донецьк Донецької області.
Крім того, поставки алкогольної продукції на непідконтрольні території відбувається в тому числі із заводів, які розташовані на території РФ, зокрема на підставі укладених договорів на поставку між ТОВ «ТД Віола Юг» (Південна Осетія) та одним із заводів в РФ «Русский Стандарт Водка», проте вантожоотримувачем продукції відповідно до вказаних договорів є ТОВ «Віола ЮГ» (м. Донецьк Донецької області) та ТОВ «Мастер-Торг» (м. Макіївка Донецької області).
Водночас, всім співробітникам ТОВ «Руст Україна» зроблений доступ через «internet explorer» на корпоративний російський сайт компанії, а саме до «системи електронного документообігу», через яку співробітники товариства заповнюють договори, організовують заведення договорів до всіх відділів російських заводів ROUST, слідкують за оплатою та відвантаженням алкогольної продукції на український ринок та ринок т.з.в. «ЛНР» та «ДНР».
Щодо заводів ROUST серед інших входять ОАО «Сибирский ликеро-водочный завод», АО «ПП Парламент Продакшн», ОАО «Топаз», ОАО «Браво», ОАО «Русский Стандарт Водка», які здійснюють свою основну діяльність на території РФ.
Крім того, ТОВ «Руст Україна» фінансувалося й за рахунок позик від вказаних російських заводів виробників алкогольної продукції. Зокрема, в 2017 році ОАО «Сибирский ликеро-водочный завод» та АО «ПП Парламент Продакшн» надали поворотні позики ТОВ «Руст Україна» загальною сумою близько 30 млн доларів США, які останнє досі не повернуло.
Зокрема, відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником ТОВ «Руст Україна» є ТОВ «ПАСАЛБА ЛТД» (країна президентства Кіпр, місцезнаходження Кіпр, 2064, Европіс 8, 10 Ваміко Корт, 1-й поверх, Строволос, Лейфкосія, розмір частки засновника 125 418 405,84 грн.), а кінцевим бенефіціарним власником є громадянин РФ та Італійської Республіки ОСОБА_9 .
Так, керівництво ТОВ «Руст Україна», відповідно до вказівок з РФ та зокрема ОСОБА_9 , ставило за мету доводити підлеглим збільшення поставок на неконтрольовану територію підакцизної алкогольної продукції російського та польського виробництва, а також запевняло їх, що війни між Росією і Україною не існує, а відбуваються тільки певні економічні обмеження, які потрібно успішно обходити для здійснення в подальшому незаконної підприємницької діяльності.
На підставі викладеного, сторона обвинувачення вважає, що фігуранти кримінального провадження використовують ТОВ «Руст Україна» у здійсненні протиправної діяльності у сфері кримінальних правопорушень проти громадської безпеки.
2. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Rosato 0,75л 7806 одиниць (пляшок);
3. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Rosato 0,75л NH 5034 одиниць (пляшок);
4. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Roso 0,75л 6840 одиниць (пляшок);
5. Ароматизований коктейль на основі вина Sincero Fragolino Roso 0,75л NH 918 одиниць (пляшок);
7. Горілку Zubrovka Czarna 0,7 л 2508 одиниць (пляшок);
15. Настоянку Зубровку Злота 0,7 л 1848 одиниць (пляшок);
16. Настоянку лікерну Soplica Слива 0,5 л. 1826 одиниць (пляшок);
17. Настоянку лікерну Soplica Вишня в шоколаді 0,5 л. 7362 одиниць (пляшок);
18. Настоянку лікерну Soplica Лимон-Мята 0,5 л. 3462 одиниць (пляшок);
19. Настоянку лікерну Soplica Лимон-Малина 0,5 л. 3897 одиниць (пляшок);
20. Настоянку лікерну Soplica Ліщина 0,5 л. 4710 одиниць (пляшок);
19.05.2022 прокурор третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, яке вилучене 17 травня 2022 року в ході проведення обшуку офісу та складу ТОВ «Руст Україна», за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Солонка, вул. Стрийська, 55, згідно переліку зазначеному у даному клопотанні, з метою збереження речових доказів.
25.05.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК Українипідстав для накладення арешту, а саме з урахуванням обставин кримінального провадження, які підтверджуються матеріалами клопотання: листами Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки №30/2/4-1336 від 14.04.2022 та №30/2/4-1509 від 04.05.2022, протоколом допиту ОСОБА_8 , як свідка від 04 травня 2022 року та іншими матеріалами, оскільки вилучене майно (алкогольна продукція) цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладання арешту на зазначене майно.
Зтаким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вказане майно,перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано пояснення представників власника майна та доводи прокура, досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, яке вилучене 17 травня 2022 року в ході проведення обшуку офісу та складу ТОВ «Руст Україна», за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Солонка, вул. Стрийська, 55, згідно переліку зазначеному у даному клопотанні, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження та враховано обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно, оскільки всупереч тверджень апелянта, вказане майно постановою слідчого від 18.05.2022 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, як таке, що відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Тому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, а тому з метою збереження речових доказів клопотання прокурора підлягало задоволенню, з урахуванням обставин кримінального провадження, що розслідується на час розгляду клопотання про арешт майна в суді першої інстанції.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2585 КК України, а також, що тимчасово вилучені товари, за які сплачено акцизний податок, які законно ввезені в Україну, апріорі не можуть бути речовими доказами злочину, оскільки рух подібних товарів при вчиненні кримінального правопорушення, за твердженням сторони обвинувачення, відбувається поза межами України, колегія суддів вважає передчасними.
Посилання апелянта на те, що при розгляді справи і постановленні ухвали не дотримано вимоги положень п.1 ч.2 ст. 132, ч.2 ст.234 КПК України, щодо територіальної юрисдикції суду оскільки, наказом Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим № 1 від 03.03.2022 визначено місце розташування слідчого управління Головного управління, а саме 1 відділ - м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 11, 2 та 3 відділи - м. Вінниця, вул. Грушевського, 27, спростовується матеріалами долученими до клопотання.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині недотримання слідчим суддею процесуального строку визначеного ч.6 ст. 173 КПК України щодо арешту тимчасово вилученого майна. Проте дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, більш того, як вбачається з матеріалів клопотання слідчим суддею вживалися заходи щодо повідомлення представника власника майна про дату та час розгляду вказаного клопотання.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Інші доводи апеляційної скарги, висновків слідчого судді не спростовують, але можуть бути підставами, які підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Руст Україна» - адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4