КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали з кримінального провадження № 0004451 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 рокупродовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та Моканашу Діонісу, кожному з них, на 60 днів, по 19 лютого 2022 року включно.

Таке рішення суд, врахувавши те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються, кожен з них, у вчиненні організованою групою осіб ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, максимальне покарання за вчинення яких передбачено у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема грошових коштів, ювелірних виробів та інших речей, які були здобуті ними злочинним шляхом та не відшукані правоохоронними органами, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження по даному кримінальному провадженню, або перешкоджати будь-яким іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки на теперішній час судом ще не допитано потерпілих та свідків по даному провадженню, органами досудового розслідування на ______________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1767/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Категорія: ч. 4 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_1
даний час не встановлено місцезнаходження інших підозрюваних матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному з них, строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід, не забезпечить їх належної процесуальної поведінки та виконання процесуальних рішень суду.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , до кожного з них, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, щопідставою для застосування запобіжного заходу, яку слід довести стороною обвинувачення і перевірити в суді, є наявність ризиків, передбачених законом, та чим вони підтверджуються, проте на сьогоднішній день ризики відсутні, тому існують достатні та обґрунтовані підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки тримання під вартою ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності.

При цьому, у разі дійсного доведення (наявності) обґрунтованої підозри і ризиків, що дає підстави для обрання запобіжного заходу, то у справі, де очікується обрання досить суворого запобіжного заходу з огляду на конкретні обставини справи (тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, наявність тяжких наслідків та ін.), то за цих конкретних обставин, можливим є обґрунтування того, що такий запобіжний захід як домашній арешт у певний період доби здатний забезпечити виконання процесуальних обов`язків і запобігти наведеним ризикам, та може бути застосований до обвинувачених.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
За змістом ч. 1 ст. 331 КПК Українипід час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004451 по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному з них, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків. При цьому суд, врахувавши тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у разі визнання їх винуватими в інкримінованих їм, вчинених організованою групою, тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за найбільш тяжке з яких передбачено покарання у виді позбавлення на строк від 8 до 15 років, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду з метою уникнути покарання за вчинене; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема грошових коштів, ювелірних виробів та інших речей, які були здобуті ними злочинним шляхом та не відшукані правоохоронними органами; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження по даному кримінальному провадженню, або перешкоджати будь-яким іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, адже на теперішній час судом ще не допитано потерпілих та свідків по даному провадженню, а органами досудового розслідування на даний час не встановлено місцезнаходження інших підозрюваних, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Враховуючи характер висунутого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожному з них, обвинувачення у вчиненні організованою групою тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у їх вчиненні, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу кожного з обвинувачених, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду,впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження по даному кримінальному провадженню, або перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається захисник ОСОБА_6 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Отже, враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного з них, більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги захисника, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

При цьому, що стосується посилань захисника ОСОБА_6 при апеляційному розгляді щодо непомірності визначеної обвинуваченим суми застави з проханням її зменшення, то вони не підлягають вирішенню апеляційним судом, оскільки будь-яких даних щодо визначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою альтернативного запобіжного заходу у виді застави в наданих суду матеріалах не має, не були представлені такі і стороною захисту, і будь-яких доводів в цій частині в апеляційній скарзі не міститься.
За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року, якою запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та Моканашу Діонісу, кожному з них, продовжено на 60 днів, по 19 лютого 2022 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3