Провадження №1-кп/204/346/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000131 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 квітня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 60 діб. В обґрунтування клопотання зазначив, що в матеріалах кримінального провадження містяться вагомі докази про вчинення останнім тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до шести років позбавлення волі. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та в п. 2, 4, 5 ст. 178 КПК України, і в обґрунтування продовження строку застосування запобіжного заходу ОСОБА_3 , є підстави вважати, що відповідно до п. 1 в ході проведення досудового розслідування встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до шести років. Є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів, територія яких визначена статусом тимчасово окупована територія, останній може покинути територію Дніпропетровської області та України. Пункт 2 - під час досудового розслідування не було встановлено місце знаходження іншого викраденого майна, оскільки на даний час органом досудового розслідування не відшукані усі викрадені речі, що свідчить про те, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_3 може сховати, знищити вказані викрадені речі, а саме планшет та грошові кошти. Пункт 3 - ОСОБА_3 , перебуваючи в статусі обвинуваченого, має процесуальну можливість ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, а тому йому відомі особисті дані та місце проживання свідків, потерпілих у даному кримінальному провадженні, а тому є підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу як на свідків, так і на потерпілих, а також експертів, з метою перешкоджання їх явки шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди, в тому числі і за проведення експертного дослідження речей, які були вилучені в ході проведення обшуку. Пункт 4 - враховуючи те, що в ході досудового розслідування на даний час не встановлене повне коло осіб, причетних до протиправної діяльності, якою займався ОСОБА_3 , останній може перешкодити органу досудового розслідування у встановленні причетних осіб, а також у притягненні їх до відповідальності. Наразі встановлюються особи, які володіли інформацією про незаконну діяльність ОСОБА_3 , а також встановлюються інші обставини, що доводять ризик та демонструють можливість впливу ОСОБА_3 на хід досудового розслідування. Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку обвинуваченого, застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту є неможливим, оскільки існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду.
Захисник ОСОБА_6 , просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки воно є необґрунтованим, ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 прошив вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2022 року обвинуваченому було продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 29 вересня 2022 року включно.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Суд вважає за необхідне надати відповідну оцінку ризику запровадження воєнного стану та збройної агресії в Україні, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований та не має доведеного джерела доходу.
На підтвердження існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України то суд зазначає, що у зв`язку з тим, що органом досудового розслідування не були відшукані усі викрадені речі, тому існує вірогідність, що під час перебування на свободі ОСОБА_3 може вчинити дії щодо знищення вказаних речей, задля того, щоб пом`якшити або уникнути покарання, яке йому загрожує.
Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Ризик впливу на свідків, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та експерта та дослідження їх судом.
Таким чином, на даний час існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_3 може чинити незаконний вплив на свідків, які на теперішній час є не допитаними, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме враховуючи те, що органом досудового розслідування не було встановлено повне коло осіб, причетних до протиправної діяльності, якою займався ОСОБА_3 , останній може перешкоджати встановленню таких осіб, задля приховання інших кримінальних правопорушень, які ним були вчиненні. Окрім цього, може повідомити таких осіб про необхідність переховування від органу досудового розслідування задля уникнення останніх відповідальності.
Тому ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Також, судом вирішено питання про альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 181 600 гривень, що достатньою мірою гарантує виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не є непомірним для обвинуваченого, а також на думку суду, застава є більш м`яким запобіжним заходом для обвинуваченого ніж домашній арешт, про який просить захисник та обвинувачений.
Продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави в повній мірі відповідатиме меті з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.
Що стосується клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою, то більш м`які запобіжні заходи є таким, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , тому у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.
При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів з визначеним розміром застави у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 19 листопада 2022 року включно.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
У випадку внесення обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої застави у розмірі 198 480 гривень, вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці з дня внесення застави виконувати наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, або навчання.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в доход держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1