ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/5967/18 Номер провадження 11-кп/814/596/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 квітня 2022 року м. Полтава

Суддя доповідач Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №001517 від 20 червня 2018 року за ч. 3 ст. 187 КК України на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2022 року, -
В С Т А Н О В И В:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу.
Перевіривши апеляційну скаргу на її відповідність вимогам КПК України, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за даною скаргою з таких підстав.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого Кримінальний процесуальний кодекс України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до абз. 1 ч.2 ст.392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року.
Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів провадження ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 08 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, що згідно ч.4 ст. 331 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Ухвала Київського районного суду м. Полтава від 08 квітня 2022 року винесена в межах повноважень, наданих суду (ч. 1 ст. 331 КПК України), при цьому щодо такого рішення суду КПК України не передбачено процесуальної можливості оскарження в апеляційному порядку, що згідно ч. 4 ст. 399 КПК є підставою для відмови у відкритті провадження.
Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач апеляційного суду, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 діючи в інтересах ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №001517 від 20 червня 2018 року за ч. 3 ст. 187 КК України на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 08 квітня 2022 року.
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії особою, яка її оскаржує.

Суддя ОСОБА_2