Справа № 175/186/22
Провадження № 1-кс/175/376/22
УХВАЛА
про скасування арешту майна

08 липня 2022 року смт. Слобожанське

Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000267 від 04.09.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
06.07.2022 року адвокат ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту, що накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області на майно належне потерпілій ОСОБА_3 , яке було вилучено в ході обшуку проведеного 01.02.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0004, серія та номер 42259299, виданий 14.08.2015 року Реєстраційною службою Криничанського управління юстиції Дніпропетровської області; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:017:0072, серія та номер 2637, виданий 03.08.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 ; договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , серія та номер 961, виданий 07.08.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 ; свідоцтво про право власності від 27.02.2008 року на квартиру у АДРЕСА_3 , видане Управлінням житлового господарства ДМР; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:017:0715, серія та номер 1960, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_5 20.06.2012 року. Крім того, представник потерпілої в клопотанні просила прийняти рішення про повернення потерпілій ОСОБА_3 оригіналів вищезазначених правовстановлюючих документів.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими СВ ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000267, відомості про яке 04.09.2021 року внесені до ЄРДР за заявою потерпілої ОСОБА_3 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.3 ст.357 КК України.

В ході досудового розслідування 01.02.2022 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де були відшукані та вилучені раніше викрадені правовстановлюючі документи на майно, яке на праві власності належить ОСОБА_3 ..

Усі ці документи є правовстановлюючими на нерухоме майно, яке є особистою власністю ОСОБА_3 та не є предметом злочину в жодному кримінальному провадженні, оскільки нерухоме майно залишається у фактичному користуванні, володінні та розпорядженні потерпілої.

23.06.2022 року потерпіла ОСОБА_7 зверталася до СВ ВП № 8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про повернення оригіналів правовстановлюючих документів на належне їй майно, однак постановою від 24.06.2022 року у поверненні документів було відмовлено, так як документи визнані речовими доказами у кримінальному проваджені та на них ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області накладено арешт. Про час та місце розгляду клопотання про накладення арешту потерпіла повідомлена не була, а тому не брала участі в судовому засіданні на якому вирішувалося питання про арешт майна - правовстановлюючих документів на належне їй нерухоме майно. За словами слідчого, матеріали кримінального провадження на теперішній час перебувають в слідчому управлінні ГУНП в Дніпропетровської області, у зв`язку із чим потерпіла не має змоги ознайомитися з ними.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже 9 місяців, слідством зібрані беззаперечні докази вини осіб, які викрали автомобіль, правовстановлюючі документи на нерухоме майно та інші цінні речі, але досудове слідство навмисно затягується, досі повідомлення про підозру не вручене. Наразі, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, збільшення випадків мародерства у потерпілої виникла нагальна потреба укласти договір надання послуг з охорони майна та договір страхування нерухомого майна, і для їх укладання необхідно надати до страхової компанії та охоронної фірми оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Однак, оскільки правовстановлюючі документи були визнані речовими доказами і на них накладено арешт, то їх оригінали зберігаються в матеріалах кримінального провадження, що перешкоджає потерпілій реалізувати свої права, як власника такого майна.

З огляду на вищезазначене та посилаючись на ч.2 ст.174 КПК України заявниця вважає, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення - арешті правовстановлюючих документів відпала потреба, так як з моменту їх вилучення минуло 4 місяці, вони не спрямовані до експертизи і згідно пояснень слідчого експертизи проводитись не будуть, у зв`язку з чим арешт зазначеного в клопотанні майна належного потерпілій підлягає скасуванню.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_3 та її представник не з`явилися, від потерпілої та її представника адвоката ОСОБА_8 надійшла заява в якій вони просили задовольнити клопотання та розглянути його у їх відсутності.

Прокурор Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 , за клопотанням якого було накладено арешт майна потерпілої ОСОБА_3 , про час та місце розгляду клопотання був повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для даного клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000267 від 04.09.2021 року за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357 КК України.

01.02.2022 року, в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та в автомобілі Тоyota «Land Cruiser» були виявлені та вилучені, крім іншого, правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке на праві власності належить потерпілій ОСОБА_3 , а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:017:0715, номер бланку ВРС №919871; свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0004 від 14.08.2015 року; договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:017:0072 від 03.08.2015 року; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , на які ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 року накладено арешт, з метою збереження речових доказів.

Як зазначено представником потерпілої в клопотанні, у кримінальному провадженні до теперішнього часу письмова підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 та ч.3 ст.357 КК України нікому не вручена.

24.06.2022 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася до СВ ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з клопотанням про повернення їй оригіналів правовстановлюючих документів, а саме: свідоцтва про право власності від 14.08.2015 року на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0004, серія та номер 42259299; договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:017:0072, від 03.08.2015 року, серія та номер 2637; договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтво про право власності від 27.02.2008 року на квартиру у АДРЕСА_3 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:017:0715, номер бланку ВРС №919871.

Слідчий ОСОБА_10 постановою від 24.06.2022 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_3 посилаючись на те, що належні потерпілій правовстановлюючі документи після вилучення визнані речовими доказами та ухвалою слідчого судді на них накладено арешт, який відповідно до ст. 174 КПК України під час досудового розслідування може бути скасований слідчим суддею.

Вирішуючи питання про скасування арешту майна по суті слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст.170КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст.13 Конституції України «держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В судовому засіданні було встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000267 ухвалою слідчого судді від 07.02.2022 року було накладено арешт на майно викрадене у потерпілої ОСОБА_3 , в тому числі і на правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке належить потерпілій на праві власності. Визначення місця зберігання арештованих правовстановлюючих документів в матеріалах кримінального провадження позбавило потерпілу права розпоряджатися своїм нерухомим майном, яке жодним чином не відноситься до даного кримінального провадження. Органом досудового розслідування не надано жодних доказів призначення або проведення експертизи арештованих правовстановлюючих документів, а також не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи потерпілої, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання та часткового скасування арешту майна, а саме: договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:017:0715, номер бланку ВРС №919871; свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0004 від 14.08.2015 року; договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:017:0072 від 03.08.2015 року; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 , що призводить до порушення прав потерпілої, як власника майна та у застосуванні якого в подальшому цього заходу відпала потреба.

Як видно із ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000267 на свідоцтво про право власності від 27.02.2008 року на квартиру у АДРЕСА_3 , арешт слідчим суддею не накладався, у зв`язку з чим в цій частині вимог клопотання про скасування арешту майна необхідно відмовити.

Що стосується вимоги клопотання про повернення потерпілій ОСОБА_3 оригіналів правовстановлюючих документів, то слід зазначити, що слідчий суддя не наділений повноваженням примати такі рішення під час досудового розслідування, у зв`язку з чим дані вимоги не підлягають задоволенню.

Однак, відповідно до ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено - у разі скасування арешту. Копія судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна негайно після його оголошення вручається слідчому, прокурору, а в разі їх відсутності під час оголошення рішення його копія надсилається їм не пізніше наступного робочого дня. Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Тобто слідчий та прокурор, на підставі закону, повинні вжити негайних заходів щодо виконання судового рішення про часткове скасування арешту майна та повернення його потерпілій ОСОБА_3 , про що повідомити суд.

Керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000267 від 04.09.2021 року задовольнити частково.

Скасувати частково арешт майна у кримінальному провадженні №0000267 від 04.09.2021 року, яке належить ОСОБА_3 , а саме:

- свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0004, серія та номер 42259299, виданий 14.08.2015 року Реєстраційною службою Криничанського управління юстиції Дніпропетровської області;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:017:0072, серія та номер 2637, виданий 03.08.2015 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 ;

- договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , серія та номер 961, виданий 07.08.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 ;

- договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :01:017:0715, серія та номер 1960, виданий приватним нотаріусом ОСОБА_5 20.06.2012 року,

накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 року.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1