У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000117.

Учасники судового провадження:

захисник ОСОБА_6 ,
потерпіла ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2022 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.08.2022 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить скасувати оскаржувану ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Обвинувачений зазначає, що 17.06.2022 р. відбулось засідання з ним в режимі відеоконференції, але нічого не було чутко, надалі зв`язок обірвався і подальший розгляд справи відбувся за його відсутністю.
Апелянт вважає, що суддя заінтересована у продовженні тримання його під вартою, оскільки його доводів не чує, а слухає лише прокурора.
На думку обвинуваченого прокурором не надано жодного доказу на доведення винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при цьому на ножі, де знайдена кров потерпілого, його відбитки пальців відсутні, що може вказувати на те, що справжнього вбивцю прокурор покриває.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Під час судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а ризики можливого переховування, впливу на свідків та потерпілих, вчинення інших кримінальних правопорушень не зменшились та продовжують існувати.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підозрюється у вчиненні вбивства під час невідбутої частини покарання за вчинення попереднього вбивства, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обізнаний про місця мешкання потерпілої та свідків, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та потерпілої на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, вчиненого в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вчинення аналогічного злочину проти життя людини, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обізнаний про місця мешкання потерпілої та свідків, до затримання не працював, тобто не мав стабільних джерел прибутку. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілу або свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За наведеного, доводи обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Апеляційним судом враховується й характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини «Летельє проти Франції», зазначено про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого про те, що дослідженими доказами не доводиться його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на даній стадії судового розгляду не перевіряються, оскільки оцінка доказів, в тому числі, показань свідків та письмових доказів здійснюється судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку.

Стосовно певних технічних несправностей під час розгляду кримінального провадження в режимі відеоконференції із обвинуваченим, то ці обставини не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді, і апеляційний суд, позбавлений можливості прийняти за цим питання будь-яке процесуальне рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3