Справа № 467/106/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000346 від 02.12.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2020 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців, відбуваючого покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.01.2020 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців, з 20.07.2020 року відбував призначене йому покарання у державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», яка розташована за адресою: вул. Володимирська, 1, смт. Костянтині вка, Вознесенського району, Миколаївської області, в ході якого систематично порушував режим відбування покарання, за що по відношенню до нього 15 раз вживалися заходи дисциплінарного впливу адміністрацією колонії, у тому числі: 7 разів поміщення до дисциплінарного ізолятора та 2 рази до приміщення камерного типу.
29.11.2021 року засуджений ОСОБА_4 письмово ознайомлений з правами та обов`язками засудженого, передбаченими ст. 107 КВК, пунктами 1-3 розділу 11 Правил внутрішнього трудового розпорядку установ відбування покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 № 2823/5, до числа яких входять обов`язки засуджених утримувати в чистоті і порядку приміщення, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії, а також зі змістом ст. 391 КК України щодо кримінальної відповідальності за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань.
Згідно графіка чергування засуджених, які перебувають в камері дисциплінарного ізолятора № 6, засуджений ОСОБА_4 01.12.2021 року був призначений черговим по камері, про що був ознайомлений під підпис.
01.12.2021 року о 09 год. 20 хв. у ході проведення перевірки адміністрацією установи на території забороненої зони у складі: голови комісії виконуючого обов`язків начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 , та членів комісії у складі: виконуючого обов`язків начальника оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_6 , інспектора відділу нагляду і безпеки капітана внутрішньої служби ОСОБА_7 , заступника начальника установи з І та КПЗ майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , заступника начальника установи з СВПР полковника внутрішньої служби ОСОБА_9 , було виявлено, що в прогулянковому дворику № 2 дисциплінарного ізолятора не прибрано.
Після цього, виявивши вказаний факт, виконуючий обов`язків начальника установи підполковника внутрішньої служби ОСОБА_5 , наказав засудженому ОСОБА_4 здійснити прибирання у прогулянковому дворику №2 дисциплінарного ізолятора, як черговому по камері згідно графіку, при цьому черговим помічником начальника установи було видано засудженому ОСОБА_4 необхідний для прибирання прогулянкового дворика № 2 дисциплінарного ізолятора інвентар: совок, віник, спецодяг за сезоном, проте засуджений ОСОБА_4 у присутності працівників установи та представників адміністрації установи в категоричній формі відмовився приступити до прибирання в прогулянкову дворику № 2 ДІЗО, при цьому поважних причин для відмови від прибирання не висловив.
Одразу, після відмови засудженого здійснити прибирання прогулянкового дворика № 2 дисциплінарного ізолятора, виконуючий обов`язків начальника установи підполковник внутрішньої служби ОСОБА_5 , у присутності членів комісії роз`яснив засудженому ОСОБА_4 його права та обов`язки як чергового по камері, попередив про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України та повторно наказав йому здійснити прибирання в приміщенні камери дисциплінарного ізолятора № 2, але засуджений ОСОБА_4 у присутності членів комісії без поважних причин у категоричній формі відмовився здійснювати прибирання у порушення вимог, передбачених ст. 107 КВК, пунктами 1-3 розділу 11 Правил внутрішнього розпорядку установ відбування покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 28.08.2018 року №2823/5, незважаючи на те, що за станом здоров`я міг залучатися до прибирання прогулянкового дворика № 2 дисциплінарного ізолятора.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України, визнав повністю, надав показання, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому та зазначив про готовність нести покарання зробивши для себе відповідні висновки. Пояснив, що відбуваючи покарання в державній установі "Арбузинська виправна колонія № 83" на той час в приміщенні камери №6 дисциплінарного ізолятора та будучи черговим згідно графіку чергування, вранці 01 грудня 2021 року відмовився від прибирання у прогулянковому дворику, в той час, коли був ознайомлений з обов`язками чергового. Далі спочатку черговий, а потім начальник колонії, просили його прибрати прогулянковий дворик, на що він категорично відмовлявся. Після цього йому було роз`яснено зміст ст. 391 КК України, однак він знову відмовився здійснювати прибирання, бо це було його рішення.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з обставинами, що встановлені під час досудового розслідування справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального кодексу України.
Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 349 К України, за обставин, встановлених судом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у вигляді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає, як щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений вчинивнетяжкий злочин під час відбуття покарання в місцях позбавлення волі, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію як нетяжкого злочину за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали,не одружений, негативно характеризується за місцем відбування покарання, раніше судимий, поведінку під час та після вчинення злочинних дійта вважає достатнім і доцільним для виправлення і перевиховання призначити покарання у межах санкції ст. 391 КК України у виді позбавлення волі з частковим приєднанням невідбутої частини покарання, призначеного вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року, яка станом на 24 червня 2022 року (день ухвалення вироку) складає 5 років 7 місяців 17 днів.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Запобіжний захід по справі раніше не обирався. Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням обставин справи, даних про особу обвинуваченого.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід по справі не раніше обирався. Суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 391 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року, остаточно визначивши йому покарання у виді 5 (п`яти) років 9 (дев`ять) місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання засудженому рахувати з дня ухвалення вироку, тобто з 24 червня 2022 року.
Речовий доказ по справі - диск з відеозаписом залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення, засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1