ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1686/22 Справа № 185/7999/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Ізюм Харківської області, освіта вища, працюючого: тимчасово виконуючий обов`язки керівника служби експлуатації Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000654,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року застосований до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, починаючи з 13 години 40 хвилин 04 жовтня 2022 року до 13 години 40 хвилин 29 листопада 2022 року.
Відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_8 щодо особистої поруки відносно підозрюваного ОСОБА_4 .
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні, встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.
Відмовляючи у задоволенні заяви про особисту поруку, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_8 не навів достатніх доводів на обґрунтування тверджень, що він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування, а також зможе доставити ОСОБА_4 до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
В апеляції:
- захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. У разі залишення без змін ухвали слідчого судді, визначити підозрюваному мінімальний розмір застави у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Посилається на те, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою та зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням не підтверджується наявними доказами в матеріалах справи.
Вказує, що стороною обвинувачення не було надано суду жодних доказів наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Свої процесуальні обов`язки підозрюваний виконував належним чином. З моменту повідомлення про підозру 29.09.2022 року до 04.10.2022 року ОСОБА_4 не був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, знаходився вдома та мав можливість вільно пересуватися, проте жодним чином не переховувався від слідства, що підтверджує відсутність ризику, зазначеного судом.
Зазначає, що суд не звернув увагу на те, що стороною обвинувачення не було надано фактичні дані, котрі з певною вірогідністю давали б підстави стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Вважає, що суд жодним чином не врахував та не дав оцінку заяві ОСОБА_9 , в якій остання не заперечує проти того, щоб ОСОБА_4 знаходився під домашнім арештом у її помешканні. Також суд необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_8 про взяття на особисту поруку підозрюваного.
Також, оскарженою ухвалою не враховані дані щодо особи підозрюваного, який за станом здоров`я не може перебувати в місцях позбавлення волі та потребує оперативного втручання; він раніше не судимий, офіційно працевлаштований в Ізюмське КП Теплові мережі; має виключно позитивні характеристики з місця роботи; міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітнього сина, 2016 року народження.
Крім того, всі свідки допитані, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновок слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.
З матеріалів справи слідує, що 21.09.2022 року до ЄРДР за № 0000654 внесені відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
29.09.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; посвідченням на ОСОБА_10 , засвідчене в.о. голови військово-цивільної адміністрації ОСОБА_13 ; протоколом огляду предметів, речей, документів від 22.09.2022; постановою про визнання речових доказів від 22.09.2022; посвідченням на ОСОБА_11 , засвідчене директором ІКП "Теплові мережі" ОСОБА_4 ; протоколом огляду предметів, речей, документів; постановою про визнання речових доказів від 22.09.2022; поясненням ОСОБА_14 ; копією наказу (розпорядження) №11 від 20.07.2016 про прийняття на роботу ОСОБА_4 ; копією наказу №150-К від 30.12.2016 про призначення по особовому складу; що спростовує доводи адвоката щодо відсутності підтвердження належними доказами обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що йому інкримінується.
Зважаючи на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , який відноситься до категорії тяжких злочинів і за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, враховуючи особу підозрюваного, який раніше не судимий, вчинив злочин проти основ національної безпеки України, не одружений, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює, наявність соціальних зв`язків, стан здоров`я, матеріальне становище, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, у виді можливого переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що будь-який більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належний розгляд провадження, а перебування останнього на волі буде суперечити інтересам суспільства, що і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Доводи захисника про те, що слідчий суддя не врахував та не дав оцінку заяві ОСОБА_9 , в якій остання не заперечує проти того, щоб ОСОБА_4 знаходився під домашнім арештом у її помешканні, та щодо необґрунтованої відмови у задоволенні заяви ОСОБА_8 про взяття на особисту поруку підозрюваного є неспроможними, оскільки вказані питання були ретельно досліджені слідчим суддею, з висновками якого погоджується й колегія суддів.
В той же час, доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, щодо необхідності визначити підозрюваному розміру застави є такими, що заслуговують на увагу.
Слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застави не визначив її, мотивуючи це тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину під час дії воєнного стану проти основ національної безпеки України.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі, ст.ст. 109-114-2 КК України.
Зміст вказаної норми не є імперативним, а тому, з урахуванням обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, зокрема наявність у нього міцних соціальних зв`язків, позитивних характеристик, відсутність судимостей, стану здоров`я, що підтверджено доданими до матеріалів клопотання та апеляційної скарги документами, взявши до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу, розмір якої буде достатнім і в повній мірі гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, в разі її внесення, та не буде завідомо непомірним для нього.
За таких обставин апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 року, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання процесуального керівника начальника Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 13 години 40 хвилин 29 листопада 2022 року.
Визначити суму застави у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 208000,00 (двісті вісім тисяч) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.
У разі сплати суми застави звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, не змінювати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3