печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурором другого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0002392 від 19.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000636 від 22.08.2022 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 348, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115.

Вказані матеріали досудового розслідування на підставі ч. 3 ст. 217 КПК України виділені з матеріалів досудового розслідування № 0001455 від 16.02.2014.

Досудовим розслідуванням установлено, що з 2006 року Україна почала вести переговори з відповідними структурами Європейського Союзу із наміром стати спочатку асоційованим членом цієї організації, а потім її повноправним учасником. Ці перемовини продовжили державні органи України і ОСОБА_6 після обрання Президентом України.

Відповідно до досягнутих домовленостей Угода про асоціацію України з Європейським Союзом мала бути підписана 28-29.11.2013 у місті Вільнюсі Литовської Республіки під час саміту глав країн-членів Європейського Союзу.

Однак восени 2013 року ОСОБА_6 , виходячи із власних міркувань, за підбурювання представників Російської Федерації, діючи умисно, з метою утримання влади та отримання преференцій від представників влади Російської Федерації, а також з інших особистих спонукань, прийняв рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

На виконання цього рішення ОСОБА_6 Прем`єр-міністр України ОСОБА_7 забезпечив прийняття 21.11.2013 Кабінетом Міністрів України розпорядження № 905-р, яким було призупинено процес підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом.

У відповідь на рішення Президента України ОСОБА_6 про відмову від підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом громадяни України, починаючи із 21.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочали проведення безстрокових мирних акцій протесту проти цього рішення у формі зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій на підтримку європейського вектору зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування стосовно них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни керівництва держави. Такі ж заходи громадян надалі відбувались і в інших регіонах України.

За таких обставин ОСОБА_6 прийняв рішення про здійснення, використовуючи повноваження Президента України, усіх необхідних, у тому числі незаконних, дій для припинення вказаних акцій протесту, вчиняючи перешкоджання їх організації та проведенню, оскільки вони ставили під загрозу його перебування при владі.

Для реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_6 залучив керівників правоохоронних органів, які були призначені ним на ці посади, були віддані йому особисто, беззаперечно виконували його будь-які накази, у тому числі злочинні, та були здатні на здійснення будь-яких дій, у тому числі незаконних та злочинних.

Таким чином, був розроблений та задіяний злочинний механізм силового припинення будь-яких зборів, мітингів та інших заходів протесту проти існуючої на той час влади.

У тому числі ОСОБА_6 до припинення акцій протесту залучив Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_8 та його заступника ОСОБА_9 , які в свою чергу залучили до цього своїх підлеглих працівників та підрозділи органів внутрішніх справ, які повинні були шляхом застосування фізичного насильства, зброї та спеціальних засобів до мітингувальників добитись припинення акцій протесту.

У той же час до забезпечення в цей період охорони громадського порядку були залучені інші підрозділи органів внутрішніх справ та внутрішніх військ МВС України, зокрема, відряджені до міста Києва, співробітники яких до вчинення злочинних дій стосовно учасників акцій протесту відношення не мали.

Зокрема, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України № 14 від 22.01.2014, виданого на підставі розпоряджень командувача внутрішніх військ МВС України № 3/2/2-3801 від 01.12.2013 та № 3/3-3948 від 17.12.2013, для надання допомоги ГУМВС України в місті Києві у несенні служби з охорони громадського порядку, до міста Києва було відряджено військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , помічника начальника військового наряду (навідника кулемету БТР) 1-го відділення 10го спеціального патрульного взводу 5-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону прапорщика ОСОБА_10 .

Згідно із наказом УМВС України в Чернігівській області № 244 від 18.02.2014, виданого на виконання вказівки МВС України від 18.02.2014 № 9294, для надання практичної допомоги ГУМВС України в м. Києві по охороні громадського порядку, до м. Києва відряджено міліціонера оперативного взводу роти міліції особливого призначення «Беркут» УМВС України в Чернігівській області старшого сержанта міліції ОСОБА_11 .

Відповідно до частини 1 статті 2 діючого у той час Закону України «Про внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України», основним завданням внутрішніх військ є, зокрема, участь в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю.

Згідно із частиною 1 статті 9 вказаного Закону, внутрішні війська при виконанні покладених на них завдань зобов`язані брати участь в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю, забезпеченні громадської безпеки під час проведення масових заходів, припиненні масових безпорядків у населених пунктах.

Частиною 3 статті 9 цього ж Закону передбачено, що у разі залучення до виконання завдань з охорони громадського порядку та боротьби зі злочинністю на внутрішні війська поширюються також обов`язки, передбачені Законом України «Про міліцію» для підрозділів міліції при виконанні цих завдань.

Таким чином, працівник правоохоронного органу ОСОБА_11 та військовослужбовець ОСОБА_10 повинні були діяти і фактично діяли відповідно до положень статей 1, 2, 10 діючого на момент вчинення злочину Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 (з наступними змінами та доповненнями), згідно з яким міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, одним з основних завдань якого є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів та громадського порядку.

У той самий час ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно якого скеровано до суду), з метою дестабілізації вкрай напруженої ситуації у центральній частині міста Києва, зводячи нанівець зусилля представників політичних кіл та громадськості, спрямовані на забезпечення цивілізованого, законного, витриманого в конституційному руслі проведення мирного громадського протесту з додержанням правопорядку усіма сторонами протистояння, за відсутності обставин, які б вказували на ознаки необхідної оборони чи крайньої необхідності, вирішив вчинити навмисні, протиправні дії проти зазначених працівників правоохоронного органу та військовослужбовців, задіяних в охороні громадського порядку, задля перешкоджання виконання останніми своїх службових обов`язків.

Так, вранці 19.02.2014 ОСОБА_5 приїхав громадським транспортом із м. Львова до м. Києва, де відбувалися акції протесту, приєднався до мітингувальників, став перебувати у їх середовищі та дислокуватися на Майдані Незалежності та у приміщенні Національної музичної академії України імені П.І. Чайковського.

Напередодні, 18.02.2014 до м. Києва приїхав мешканець м. Харкова ОСОБА_12 , який теж приєднався до мітингувальників та став перебувати на ОСОБА_13 . При цьому ОСОБА_12 був озброєним належною йому вогнепальною зброєю мисливським нарізним карабіном «Сайга М3», заводський № НОМЕР_2 , калібру 7,62х39 мм, на який мав дозвіл № НОМЕР_3 , виданий 22.01.2003 УМВС України в Харківській області, зі строком дії до 22.01.2015, з бойовими припасами - патронами до нього до нього калібру 7,62х39 мм у кількості близько 70 шт.

Протягом дня 19 лютого та до ранку 20 лютого 2014 року ОСОБА_5 продовжував перебувати серед мітингувальників на ОСОБА_13 та у приміщенні Академії, при цьому у вказаний період масових сутичок між правоохоронцями та мітингувальниками не було, у зв`язку з досягнутим перемир`ям між діючою владою та лідерами опозиції. Зокрема, співробітники правоохоронних органів та військовослужбовці внутрішніх військ перебували у відповідних зведених щільно рядах на позиціях, зайнятих 18 лютого 2014 року, а саме на ОСОБА_13 від ОСОБА_14 до АДРЕСА_1 , а також на АДРЕСА_1 та на вулиці Хрещатик поблизу Будинку Профспілок, а мітингувальники на барикадах навпроти вказаних монолітів.

При цьому військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, серед яких ОСОБА_10 , виконуючи службові обов`язки з охорони громадського порядку, перебуваючи у форменому одязі зі знаками розрізнення військовослужбовців внутрішніх військ (шевронами та погонами), маючи при собі засоби захисту (щити, шоломи, бронежилети, комплекти захисту рук і ніг та інші) і засоби активної оборони (палиці гумові), не будучи озброєними вогнепальною зброєю, були вишикувані монолітом в одну шеренгу від ОСОБА_14 на ОСОБА_13 до АДРЕСА_1 .

У цей час в районі ОСОБА_14 на Майдані Незалежності, неподалік зазначених військовослужбовців розташовувалися співробітники спецпідрозділу міліції «Беркут» УМВС України в Чернігівській області, в тому числі ОСОБА_11 , які перебували у форменому одязі зі знаками розрізнення органів внутрішніх справ (шевронами та погонами), маючи при собі засоби захисту (щити, шоломи, бронежилети, комплекти захисту рук і ніг та інші) і засоби активної оборони (палиці гумові), не будучи озброєними вогнепальною зброєю.

Напроти моноліту військовослужбовців внутрішніх військ та співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут», на відстані близько 30-50 метрів вздовж проїжджої частини АДРЕСА_2 на АДРЕСА_3 , розташовувалася барикада мітингувальників.

При цьому, зранку 20.02.2014 незважаючи на окремі протиправні дії мітингувальників (кидання каміння, запалювальних сумішей тощо), та аналогічні протиправні дії окремих співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут», військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 внутрішніх військ МВС України, у тому числі ОСОБА_10 , а також співробітник спецпідрозділу міліції «Беркут» УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11 , маючи усі підстави для застосування заходів фізичного впливу відповідно до вище перелічених норм законодавства, залишалися на вищевказаних позиціях та забезпечували охорону громадського порядку, не застосовуючи наявних спеціальних засобів.

У цей же час ОСОБА_12 , перебуваючи на Майдані Незалежності, побачив на балконі Академії, який виходив на Майдан, озброєних малокаліберною та мисливською гладкоствольною зброєю невстановлених слідством осіб, здійснюючих малоефективні постріли у бік правоохоронців.

При цьому, ОСОБА_12 усвідомлюючи, що має значно переважаючу у потужності зброю мисливський нарізний карабін «Сайга М3», заводський № НОМЕР_2 , калібру 7,62х39 мм, з патронами до нього у кількості близько 70 шт., яку напередодні узяв із автомобіля та носив при собі, приховуючи у чохлі для тенісної ракетки, вирішив приєднатися до них, вступивши в злочинну змову з такими особами з метою вчинення вбивств правоохоронців.

Пройшовши до приміщення Академії, де на той час знаходився ОСОБА_5 та інші невстановлені слідством озброєні особи, ОСОБА_12 став розмовляти з ОСОБА_5 та іншими особами і у ході перемовин та демонстрації ОСОБА_12 принесеної зброї із боєприпасами, у них виник спільний злочинний умисел, який полягав у здійсненні прицільних пострілів із його вогнепальної зброї у працівників правоохоронних органів та військовослужбовців з метою спричинення їм тілесних ушкоджень та вбивств, незалежно від здійснення останніми правомірних чи неправомірних дій у відношенні протестувальників.

Згідно із досягнутою злочинною змовою, ОСОБА_5 повинен здійснити невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження до невизначеного кола осіб співробітників правоохоронних органів та військовослужбовців внутрішніх військ, а ОСОБА_12 повинен надати йому для цього власний мисливський карабін та патрони до нього. При цьому і ОСОБА_12 , і ОСОБА_5 , усвідомлювали, що вбивства та поранення правоохоронців, які на той час неправомірних дій відносно мітингувальників не вчиняли, можуть спровокувати їх на вогонь у відповідь.

Реалізуючи спільний злочинний умисел та виконуючи свою частину злочинного плану, 20.02.2014 близько 8 год 00 хв, перебуваючи на третьому поверсі у приміщенні Національної музичної академії України імені

П. Чайковського за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 1-3/11, ОСОБА_12 незаконно передав ОСОБА_5 вогнепальну зброю - власний мисливський карабін «Сайга М3», заводський № НОМЕР_2 , калібру 7,62х39 мм та бойові припаси до нього - патрони калібру 7,62х39 мм у кількості близько 70 шт.

Отримавши карабін та патрони до нього, ОСОБА_5 пройшов на балкон Академії, де обравши зручну для стрільби позицію, у період приблизно з 8 год. 00 хв. по 8 год. 20 хв. вчинив із вказаного карабіну щонайменше 3 прицільні постріли по працівниках правоохоронних органів та військовослужбовцях, які перебували неподалік ОСОБА_14 на ОСОБА_13 . Під час цього ОСОБА_12 , згідно з досягнутою злочинною змовою, перебував у приміщенні Академії та на балкон не виходив.

Під час вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді поранень та вбивств працівників правоохоронних органів та військовослужбовців, прагнув змусити правоохоронців залишити зайняті ними позиції на Майдані Незалежності в м. Києві, чим фактично перешкодити працівникам правоохоронних органів та військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України виконувати службові обов`язки по охороні громадського порядку. У той же час правоохоронці протиправних дій не вчиняли та таких намірів не демонстрували.

Внаслідок вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_5 , який діяв за змовою із ОСОБА_12 , було вбито військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , помічника начальника військового наряду (навідника кулемету БТР) 1-го відділення 10-го спеціального патрульного взводу 5-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону прапорщика ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення лівого стегна, що супроводжувалось пошкодженням м`яких тканин та великих судин лівого стегна, калитки, масивною кровотечею та призвело до крововтрати.

Окрім цього, внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_5 , який діяв за змовою із ОСОБА_12 , було вбито міліціонера оперативного взводу роти міліції особливого призначення «Беркут» УМВС України в Чернігівській області старшого сержанта міліції ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудей і живота з ушкодженням внутрішніх органів і розвитком крововтрати і шоку.

Після застосування ОСОБА_5 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_12 , відносно правоохоронців вогнепальної зброї, працівники правоохоронних органів та військовослужбовці внутрішніх військ МВС України залишили зайняті ними позиції та припинили виконання службових обов`язків по охороні громадського порядку на Майдані Незалежності в м. Києві.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вбивстві двох або більше осіб вбивстві працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та вбивстві військовослужбовця у зв`язку з його діяльністю щодо охорони громадського порядку, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто злочинів, передбачених ст. 348; п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У ході досудового розслідування, відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, потерпілими визнано близьких родичів та членів сім`ї загиблих в результаті дій ОСОБА_5 .

Зокрема, потерпілі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 звернулися із цивільними позовами про стягнення з підозрюваного ОСОБА_5 заподіяної їм моральної шкоди.

Згідно із п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), який зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до відомостей Міністерства юстиції України відносно ОСОБА_5 наявні наступні актові записи пор зміну імені: № 36 про зміну прізвища ОСОБА_19 на прізвище ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державна реєстрація від 29.08.2005 здійснена Городоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів); № 64 про зміну прізвища ОСОБА_21 на прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , державна реєстрація від 10.04.2010 здійснена Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Згідно з даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, у приватній спільній сумісній власності ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває 4/5 об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 . Крім цього, у приватній спільній частковій власності ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває 1/15 вищевказаної квартири.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. Слідчий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , із забороною відчуження та розпорядження ним, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочинів (забезпечення цивільних позовів), а саме на 4/5 об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , та на 1/15 об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1