Справа № 557/684/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2022 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Корець кримінальне провадження №0000218 від 13 жовтня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Гоща Рівненського району Рівненської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

Судовим наказом Корецього районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року ОСОБА_4 зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з пред`явлення заяви і до повнолітня дітей.
Однак, з 22 вересня 2020 по 08 червня 2022 року ОСОБА_4 маючи умисел, направлений на злісне ухилення від сплати встановлених судовим наказом Корецього районного суду Рівненської області від 06 жовтня 2020 року коштів на утримання дітей ігноруючи рішення суду, грубо порушуючи обов`язки, які покладаються на батьків згідно зі ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України, а саме - утримання своїх дітей до їх повноліття, на обліку в Корецькій районній філії Рівненського обласного центру зайнятості як безробітній не перебував, не визнаний в установленому законом порядку інвалідом, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, офіційно ніде не працевлаштовувався до теперішнього часу, таких заходів не вживав, умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених судовим наказом коштів на утримання своїх малолітніх дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_8 , 03 жовтня 2011 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість із сплати таких коштів у загальному розмірі 71222,18 грн., що сукупно перевищують суму виплат за три місяці відповідних платежів.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і дав суду показання про те, що він знає про свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей. Він офіційно ніде не працює, але підробляє на різного роду заробітках і має нерегулярний, мінливий дохід.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що за час спільного проживання з обвинуваченим має двох дітей: сина ОСОБА_9 та доньку ОСОБА_10 . Обвинувачений ні разу не сплачував аліменти. Лише два рази купив для доньки памперси та дав дві тисячі гривень. Донька є інвалідом дитинства І групи, на її лікування витрачає щомісяця 30 тис. грн.
Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення.
У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, прокурора, потерпілої, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.
При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції не має. Обвинуваченому роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах справи.
При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд обмежився показаннями обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України, є кримінальним проступком.

Обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання судом не встановлено.
Щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному проступку вважає, що воно носить лише формальний характер.

За змістом правової позиції Верховного Суду у справі № 166/1065/18 від 18.09.2019 розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, у матеріалах кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 відсутні дані на підтвердження того, що він намагався будь-яким чином допомогти потерпілій, сплатити частково борг по аліментах. Більше того, у своїх показаннях в судовому засіданні обвинувачений не висловлює якоїсь тривоги чи переживань щодо вчиненого, не вибачився перед потерпілою, а тому суд дійшов висновку, що факт щирого каяття обвинуваченого у даному випадку відсутній.

За зареєстрованим місцем проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Враховуючи викладене, беручи до уваги загальну суму утвореної обвинуваченим заборгованості зі сплати аліментів, яка є досить значною та вказує на наявність ознаки «злісність», а саме небажання з боку обвинуваченого виконувати судове рішення та послідовне і свідоме ігнорування обов`язку сплачувати аліменти на дітей, одна із яких є інвалідом І групи, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства. За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.164 КК України, у виді арешту, яке буде достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався, клопотання про обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурором не заявлено.
Керуючись ст.ст.349, 370, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання 1 (один) місяць арешту.

Строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_4 - рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту його оголошення через Корецький районний суд Рівненської області, а обвинуваченим в такому ж порядку і в такий же строк, але з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: