УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2022 року, якою стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новогригорівка, Вознесенського району, Миколаївської області, українець, громадянин України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.152, ч.1 ст.146, ч.1 ст.162 КК України

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 01 жовтня 2022 року включно

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 інший, більш м`який, запобіжний захід.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що оскаржувана ухвала суду є необгрунтованою.

Зазначає, що судом не врахована можливість застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який може забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків передбачених кримінально-процесуальним законодавством та запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.
Вважає, що з огляду на складні умови перебування обвинуваченого в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» є доцільним змінити йому запобіжний захід.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2022 року перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.152, ч.1 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов до висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які послужили застосуванню до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2022 року перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.152, ч.1 ст.146, ч.1 ст.162 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Обґрунтовуючи клопотання, прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, пославшись на відомості, що характеризують його особу, обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що заявлені ризики прокурором продовжують існувати, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а отже з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, обвинувачений може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення, тобто існує наявність ризику переховування.

Окрім того, суд вбачав реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може вчинити нові злочини, оскільки він раніше неодноразово судимий за ряд злочинів проти власності, має не зняті та не погашені судимості.

Також, судом першої інстанції враховано, що обвинувачений не працював, офіційного доходу не мав, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Вищенаведене вказує на існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність ризику переховування від суду та вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень. Тому висновок суду першої інстанції про продовження існування зазначених ризиків є вірним.

З урахуванням злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_6 та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_6 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу останньому на інший більш м`який запобіжний захід, про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Посилання захисника, щодо доцільності зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт виключно з підстав його особистої безпеки розглядались судом першої інстанції і колегія суддів погоджується з зазначеним судом, що оскільки такі підстави не передбачені чинним КПК України і держава несе позитивний обов`язок забезпечити безпеку осіб, що утримуються під вартою, то дані посилання не є прийнятними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2022 року, якою продовжено стосовно ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: