Справа № 761/7003/22
Провадження №1-кп/761/2328/2022
В И Р О К
іменем України

15 серпня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004531, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2021 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 21.11.2011 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років;

- 07.09.2015 Богунським районним судом міста Житомира за ст. 391 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) місяця,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
І . Історія провадження.
21.04.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004531, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 листопада 2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1
21.04.2022 ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.
Ухвалою судді від 27.04.2022 у даному кримінальному провадженні призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
ІІ. Виклад обставин справи.
21.11.2021, приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння внаслідок попередньо вжитих алкогольних напоїв, на асфальтованій ділянці між буд. АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_3 , вступив в словесний конфлікт зі своїм знайомим, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого у нього, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник злочинний умисел, спрямований на нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 , 21.11.2021 приблизно о 08 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок попередньо вжитих алкогольних напоїв, на асфальтованій ділянці між буд. АДРЕСА_2 та буд. АДРЕСА_3 , швидко ступивши крок у бік ОСОБА_7 , тим самим скоротивши дистанцію та стоячи напроти потерпілого, діючи умисно, з мотиву раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс йому один удар кулаком правої руки, в область обличчя, тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, внаслідок чого ОСОБА_7 втратив свідомість та впав на вказане вище асфальтове покриття.

23.11.2021 в приміщенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги міста Києва ОСОБА_7 , не приходячи до свідомості, помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: травма голови (крововилив в м`які тканини тьмяно-потиличної області, перелом тім`яних та правої скроневої кісток, субарахноїдальний крововилив та ділянки забою речовини мозку в області великих півкуль мозку), синець в лівій вилично-щічній області.

До смерті ОСОБА_7 призвела травма голови, проявами якої стали перелом кісток склепіння та основи черепа, забій головного мозку та крововилив під його оболонки.

Ушкодження у вигляді травми голови, за ознаками небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 , могло утворитись при його падінні з вертикального чи близького положення та контакті голови з тупим предметом, що мав переважаючу поверхню. Виявлений при дослідженні трупу синець в лівій виличній області має ознаки легкого тілесного ушкодження, міг утворитись у ОСОБА_7 внаслідок однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею в область лівої половини обличчя.

Таким чином ОСОБА_3 , передбачаючи можливі наслідки його протиправної поведінки, наніс один удар кулаком правої руки, в область обличчя ОСОБА_7 , що призвело до падіння останнього на асфальтовану ділянку та стало причинним зв`язком із настанням смерті потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вбивстві вчиненому через необережність, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного ч. 1 ст. 119 КК України, визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дані кримінально карані діяння. При цьому, ОСОБА_3 зазначив, що під час подій, зазначених в обвинувальному акті, він не перебував в алкогольному сп`янінні та жодних алкогольних напоїв тоді не вживав.
Крім того, ОСОБА_3 заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, відчуває себе винним у вчиненому та просив суд суворо не карати.
Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Прокурор у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Потерпіла в судовому засіданні просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 максимальне покарання, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, крім того, в обвинуваченого відсутні судимості в силу ст. 89 КК України, відсутні обтяжуючи обставини відповідно до ст. 67 КК України, на утриманні обвинуваченого перебуває двоє неповнолітніх дітей, а тому просив призначити покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки із встановленням іспитового строку.
IV. Положення закону, яким керувався суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У відповідності до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень наведених у постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання в кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст. 119 КК України вбивство, вчинене через необережність, карається обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно зі статтею 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Також, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
V. Висновки та мотиви суду.
Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням характеризуючих матеріалів.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство через необережність.
В даному випадку в основу вироку покладається висновок експерта №021-3457-2021 у справі, відповідно до якого смерть потерпілого наступила безпосередньо не від удару, а внаслідок падіння з вертикального чи близького положення та контакті голови з тупим предметом, що мав переважаючу поверхню.
Отже, обвинувачений хоча і не передбачав смерть від падіння потерпілого, повинен був і міг передбачити таку під час нанесення удару.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є не тяжким (ч. 1 ст. 119 КК України);
- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, одруженого. При цьому, суд приймає доводи обвинуваченого, які не заперечуються учасниками судового провадження, щодо того, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак доказів на підтвердження цього суду надано не було;
- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 та активне сприяння у розкритті злочину.
Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.
Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти, вибачився перед потерпілою.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке визнано судом доведеним, інкримінував ОСОБА_3 вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння. Водночас, ця обставина не була визначена в обвинувальному акті як така, що обтяжує покарання та не встановлена судом в ході судового розгляду.
Суд вважає також, що органом досудового слідства безпідставно визначено як обтяжуючу обставину - рецедив злочинів, оскільки доказів того, що ОСОБА_3 має судимість, яка у визначеному законом порядку не знята та не погашена за попреднім вироком.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, які призвели до втрати життя людини; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій; те, що останній не займається суспільно корисною працею, обвинувачений вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, при цьому будучи раніше судимий за злочини проти власності до реальної міри покарання, що вказує на те , що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо без ізоляції від суспільства.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Водночас, при визначенні міри покарання ОСОБА_3 суд вважає неможливим його звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. ст.75, 76 КК України. Підстав для застосування положень ст.69 КК України суд не знаходить.

Суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 119 КК України, а саме: покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три роки).

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 042/1-685-2021 від 23.11.2021, які складають 994,00 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись статтями 2, 7, 368 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 50, 65 67 Кримінального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання, призначеного даним вироком, рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , а саме з 22 листопада 2021 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення судової експертизи:
- 042/1-685-2021 від 23.11.2021 у сумі 994 (дев`ятсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- серветку білого кольору з слідами бурої речовини, один змив бурої речовини, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_3 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_3 , - знищити;
- куртку зеленого кольору «Pull&Bear» - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1