Справа №303/1537/22
№ 1-кп/303/91/22
Номер рядка стат. звіту 11
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0001072 внесеному до ЄРДР 08.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого: ОСОБА_3
- захисника: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України.
У судовому засіданні, прокурор подала суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , на термін на 60 діб без визначення розміру застави, обраного ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2022 року.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - тобто закінчений замах на умисне вбивство, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів особливо тяжких. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочини, характеризується негативно, постійного джерела доходів не має, майна у власності не має, всі ці дані дають стороні обвинувачення підстави стверджувати, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, або покинути місце свого проживання з метою уникнення покарання, що вказує на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п.1), п.3), та п.5) ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, оскільки не встановлено наявність, місце знаходження закордонного паспорта громадянина України ОСОБА_3 (та не вилучено у встановленому КПК України порядку) з можливим виїздом за кордон, у зв`язку із чим останній перебуваючи на волі може виїхати за межі території України. Так у справі «Титаренко проти України» Європейський суд, серед іншого, зазначив, що серйозність висунутих обвинувачень та поведінка обвинуваченого, в тому числі ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) може свідчити про необхідність тримання під вартою останнього, в тому числі протягом тривалого часу та не свідчить про порушення конвенційних прав; незаконно впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, а наявне обвинувачення у вчиненні злочину із застосуванням насильства, може стати вагомим інструментом залякування. Зокрема, ОСОБА_3 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню судового розгляду, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, адже є суспільно-небезпечною особою, має негативну характеристику по місцю проживання, підтримує зв`язки із особами які раніше притягалися до кримінальної відповідальності, постійно зловживає алкогольними напоями, крім цього наважившись на вчинення особливо тяжкого злочину аналогічно може вчинити знову кримінальне правопорушення. Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на даний час, оскільки судовий розгляд триває, свідки, потерпілий та обвинувачений не допитані, дає підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, з огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який вчинений відповідно із застосуванням насильства, то відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, доцільно не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений ОСОБА_3 передав слово своєму захиснику.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його довірителя ОСОБА_3 , та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки відсутні ризики, на які вказує прокурор.
Потерпілі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, але надіслали заяви про розгляд справи у їй відсутності.
Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку:
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, на строк 60 діб, по 01 травня 2022 року включно.
Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до абзацу другого частини 3 статті 331 КПК України, до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На день розгляду судом клопотання про продовження запобіжного заходу, строк дії ухвали суду від 03 березня 2022 року спливає, а судове провадження триває.
Відповідно до абзацу другого ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України (ч.2 ст.331 КПК України).
Судом встановлено, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15-ти років.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати встановленню істини у справі іншим чином.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.
Згідно правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд бере до уваги п.2 ч.4 ст.183 КПК України та враховує те, що згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 інкриміновано особливо тяжкий злочин, за який передбачена відповідальність виключно у виді позбавлення волі, а отже він усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню. Суд приходить до переконання, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та виконання ними процесуальних рішень суду.
Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченому на більш м`який.
Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, ст. 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - задоволити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.03.2022 року у вигляді тримання під вартою без визначення застави, відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.115 КК України, строком на 30 діб, тобто по 28 травня 2022 року, включно.
Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти діб з моменту оголошення в частині продовження дії запобіжного заходу.

Головуючий ОСОБА_6