Справа № 298/61/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/416/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2022 року, частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні № 0000003, внесеному 09 січня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, у силу ст. 89 КК України не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю із забороною цілодобово залишати житло, у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 25 вересня 2022 року включно з покладенням на нього таких процесуальних обов`язків: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи.

З матеріалів клопотання убачається, що 20 липня 2022 року, до слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, за скоєння якого у разі визнання ОСОБА_7 винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: існує ймовірність того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, позаяк потерпілий та свідки не допитані, своєю чергою ОСОБА_7 може здійснити вплив на останніх щодо зміни їх показів, або відмови від дачі показів; також ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Вказаний ризик обґрунтовує тим, що постановою слідчого від 04 квітня 2022 року ОСОБА_7 було оголошено в розшук, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, не працює, утриманців немає. Слідчий у клопотанні також зазначає, що у провадженні слідчого відділення ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне, провадження № 0000004 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_7 також постановою слідчого від 07 березня 2022 року був оголошений в розшук. При цьому, слідчий вказує і на існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а саме: 19 жовтня 2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України був засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. З огляду на наведене, слідчий вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за яке він може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Слідчий суддя встановив, що прокурором підтверджено безпосередньо у судовому засіданні той факт, що 15.07.2022 підозрюваний добровільно прийшов на виклик до слідчого та отримав копію повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення. На виклики суду 22.07.2022 та 26.07.2022 підозрюваний також з`явився вчасно та добровільно. Вказані обставини, на переконання слідчого судді, свідчать про існування незначного ступеню ризику вчинення ОСОБА_7 спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак такому може дієво запобігти інший, менш суворий, запобіжний захід. Окрім цього, слідчий суддя вважає, що у клопотанні не наведено доводів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам. Доводи клопотання про те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення ґрунтуються на припущеннях слідчого, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, на переконання слідчого судді, не можуть слугувати достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного найсуворішого за видом запобіжного заходу. Тому, на думку слідчого судді, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, визначених у ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність призначеного йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком до шести років, може: переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, тобто вчиняти погрози, підкуп, умовляння свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показів, враховуючи те, що свідки у судовому засіданні наразі не допитані; вчинити новий злочин, позаяк ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Стверджує, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю не зможе запобігти вказаним ризикам. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що в ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, ніде не працює, утриманців немає, у провадженні СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться інше кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якому 07 березня 2022 року його оголошено в розшук. На підставі вищенаведеного, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та підозрюваного, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги сторона захисту не подавала; прокурор подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник адвокат ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, на підставі яких слідчий виніс щодо ОСОБА_7 повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри в скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про доведеність слідчим та прокурором ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зокрема переховування від органу досудового розслідування та суду, наявність якого, на переконання апеляційного суду, підтверджуються тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, зокрема позбавлення волі на строк від 3 до 6 років та даними про його особу.

Разом із тим, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризиків незаконного впливу на потерпілого чи свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що у підтвердження таких ризиків орган досудового розслідування не послався на будь-які обставини та не надав жодних доказів, що свідчить і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що наявність цих ризиків ґрунтується виключно на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

Також апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку та обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.

Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 із моменту застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , усвідомлюючи невідворотність призначеного йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком до шести років, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, тобто вчиняти погрози, підкуп, умовляння свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показів, враховуючи те, що свідки у судовому засіданні наразі не допитані, а також вчинити новий злочин, позаяк ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Із цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що застосований слідчим суддею запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в ОСОБА_7 відсутні міцні соціальні зв`язки, він не одружений, ніде не працює, утриманців немає, у провадженні СВ ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться інше кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якому 07 березня 2022 року його оголошено в розшук, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181 та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді; відповідно до клопотання прокурора досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено і обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2022 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло, у якому він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 25 вересня 2022 року включно , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: