ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/8336/21

Провадження № 11-кп/4820/208/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_6 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року, -

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісний Мукарів, Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, ФОП, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 23.12.2020 року арешт на автомобіль «Peugeot Partner», д.н.з НОМЕР_1 , скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1144 грн. 15 коп. процесуальних витрат.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_8 :

- з ПАТ «Страхова компанія «Перша» 31042 грн. 42 коп. страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю та 1552 грн. 11 коп. моральної шкоди, а всього 32594 грн. 53 коп.,

- з ОСОБА_6 123447 грн. 89 коп. моральної шкоди та 6000 грн. витрат на правову допомогу.

В решті позову відмовлено.

За вироком суду, ОСОБА_6 18 грудня 2020 року, близько 14 год. 40 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з НОМЕР_1 , рухаючись по прямому, асфальтобетонному покритті проїзної частини вулиці Якова Гальчевського, зі сторони вулиці Пілотської, в напрямку вулиці Чорновола, у м. Хмельницькому, діючи з необережності, легковажно, розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, проявляючи злочинну самовпевненість, на регульованому перехресті вулиць Чорновола та Якова Гальчевського, м. Хмельницького, починаючи рух з виконанням маневру лівого повороту з проїзної частини вулиці Якова Гальчевського, на проїзну частину вулиці Чорновола, в порушення вимог пп. 2.3. (б), 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 (далі Правил дорожнього руху), проявив неуважність, перед початком та зміною напрямку свого руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на регульованому перехресті, повертаючи ліворуч на зелений сигнал, не надав дорогу пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку він повертав, чим створив небезпеку учасникам дорожнього руху, та як наслідок порушення вищевказаних Правил дорожнього руху, ОСОБА_6 , на зазначеному регульованому пішохідному переході, допустив наїзд лівим переднім крилом автомобіля «Peugeot Partner» д.н.з НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вулиці Чорновола м. Хмельницького, зліва направо відносно напрямку руху, керованого ним автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки, перелому заднього краю великогомілкової кістки, перелому надколінника з розривом власної зв`язки надколінника, крайового перелому латерального виростку стегнової кістки з розривом латеральної колатеральної зв`язки, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, а також ран м`яких тканин верхньої третини правої гомілки, середньої третини правої гомілки, які, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги підпункту пп. 2.3. (б), 10.1., 16.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, зміст яких полягає у наступному:

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.16.2. на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Вищевказані порушення ОСОБА_6 вимог Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, а саме спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду, в частині цивільного позову, змінити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 50000 грн. (п`ятдесят тисяч грн.) моральної шкоди.

Вважає, що вирок суду, в частині стягнення з обвинуваченого на користь ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 123447,89 грн., є незаконним, оскільки суд, не в повній мірі, об`єктивно дослідив всі обставини. ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення з необережності, під час досудового розслідування добровільно, частково, відшкодував шкоду у розмірі 900 доларів США. Після вчиненого ДТП, обвинувачений самостійно викликав швидку допомогу та поліцію, що говорить про небайдуже ставлення до потерпілої.

Крім того, ОСОБА_6 визнав вину, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тому, на думку апелянтки, такими діями ОСОБА_6 сприяв тому, щоб мінімізувати час та розслідування, аби не поглиблювати та не виснажувати психологічне здоров`я потерпілої.

Разом з тим, моральна шкода, яка заявлена і задоволена у розмірі 125000 грн., є завищеною і не співрозмірною фізичним стражданням потерпілої.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора та представника цивільного відповідача, які покладались на думку суду, потерпілої ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які вважали вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_6 та кримінально - правова оцінка його дій не оскаржуються, а тому колегією суддів не перевіряються.

Згідно ч.ч.1,2 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Цих імперативних вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні, інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 ч.1 ст.286 КК України є вірною.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до загальних засад, передбачених ст.65 КК України. При цьому, враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну вироку суду, в частині стягнення з нього на користь потерпілої відшкодування моральної шкоди у розмірі 129447,89 гривень, з посиланням на те, що судом першої інстанції безпідставно визначений такий розмір шкоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з приписами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов про її відшкодування.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

Задовольняючи цивільний позов потерпілої, в частині відшкодування моральної шкоди, суд в повному обсязі дослідив усі обставини провадження, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, та стягнув з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, на користь потерпілої 123447,89 грн.

Апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення розміру, стягнутої із обвинуваченого моральної шкоди на користь ОСОБА_8 , оскільки, стороною захисту, в апеляційній скарзі, не наведено обґрунтованих підстав для такого зменшення, тоді як визначений судом розмір цієї шкоди відповідає моральним та фізичним стражданням потерпілої і засадам виваженості, розумності та справедливості.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.п.3 та 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, в частині відшкодування моральної шкоди, суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь моральних переживань та страждань потерпілої, що факт спричинення цієї шкоди підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Як убачається з вироку, суд визначив розмір моральної шкоди для стягнення з ОСОБА_6 на користь потерпілої у розмірі 123447,89 грн. При цьому, суд врахував характер і глибину страждань ОСОБА_8 через перенесений фізичний біль, ушкодження здоров`я, перенесені оперативні втручання, що змінило звичний спосіб життя потерпілої та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Тривалий час лікування, переживання за своє здоров`я, відсутність змоги вести повноцінний спосіб життя, відчуття дискомфорту і незручностей, через що є потреба докладати додаткових зусиль для організації свого життя, та те, що остання продовжує отримувати медичну допомогу та потребує сторонньої допомоги, оскільки, внаслідок отримання травм, до цього часу пересувається за допомогою ходунків та костилів, колегія суддів приходить до висновку, що сума у розмірі 123447,89 грн, що підлягає стягненню на користь потерпілої, в рахунок відшкодування моральної шкоди, є обґрунтованою та справедливою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 до отриманих травм, під час ДТП, не мала проблем із опорно-руховим апаратом, а після ДТП змушена змінити організацію свого життя, не може вести повноцінний спосіб життя, що викликає в неї постійні душевні страждання і переживання.

Виходячи із положень ст.129 КПК України, ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом на підставі фактичних обставин справи з урахуванням вимог розумності і справедливості. Тобто, вирішення даного питання законодавцем віднесено до дискреційних повноважень суду (судового розсуду).

З огляду на викладене, доводи захисника обвинуваченого про те, що суд невірно встановив розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню на користь потерпілої, - є суб`єктивними та необґрунтованими, спростовуються фактичними обставинами кримінального провадження.

Посилання сторони захисту на матеріальний стан обвинуваченого, на вчинення злочину з необережності, часткове відшкодування заподіяної шкоди на досудовому слідстві, його ставлення до потерпілої після ДТП, визнання вини, щире каяття та неможливість відшкодування матеріальної шкоди в таком розмірі, не є підставою для його зменшення, з огляду на зазначені вище обставини.

Підстав вважати вказану суму несправедливою колегія судів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку, в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3