ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4053/22 Номер провадження 11-сс/814/807/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваногоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2022 року за №0000792, задоволено клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Полтавської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 29 серпня 2022 року, підозрюваному

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Полтава, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимому.

Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 гривень, з покладенням на ОСОБА_8 в разі її внесення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

не відлучатися з м. Полтава без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим по кримінальному провадженню.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбачене за його вчинення покарання та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення ст.182 КПК України, слідчий суддя визначив ОСОБА_8 заставу в сумі 208 000 гривень, дійшовши висновку, що такий її розмір достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що стороною обвинувачення не доведено: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а показання допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 та дані відеозапису з камер спостереження свідчать про те, що підозрюваний хуліганських дій не вчиняв і не стріляв у ОСОБА_10 ; існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України; неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 , який не судимий, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, є інвалідом 2 групи, у зв`язку з чим не працює та отримує пенсію, проходить службу в Добровольчому формуванні Полтавської міської територіальної громади №1, добровільно з`явився до органу досудового розслідування після того, як дізнався про те, що був оголошений у розшук, потерпілий до нього претензій не має, в той час як сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Водночас захисник посилається на те, що слідчий суддя помилково встановив обставини вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 , що здійснено з порушенням положень ст.111 та Глави 11 КПК України.

Окрім того, до апеляційного суду надійшли заяви ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 про взяття підозрюваного на особисту поруку в порядку ст.180 КПК України.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора про заперечення щодо апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги з доданими клопотаннями та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Полтавським РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 травня 2022 року за №0000792 (а.п. 6-7).

Досудовим розслідуванням установлено, що 31 травня 2022 року приблизно об 11 годині 14 хвилині ОСОБА_8 на території паркувальної зони біля кафе «У Солохи» та автомагазину "Vianor" по вул. Київського Шосе в м. Полтава, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, висловлюючись нецензурною лайкою та привертаючи увагу оточуючих людей, через відкрите водійське скло наніс удар правою рукою в ліву щоку ОСОБА_10 , який знаходився в автомобілі «Mercedes» ML-350, н.з. НОМЕР_1 .

Намагаючись припинити хуліганські дії ОСОБА_8 , який продовжував нецензурно лаятись, ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та повалив на землю ОСОБА_8 , при цьому останній запевнив, що заспокоївся й припинить свої дії.

Після того ж як ОСОБА_10 відпустив ОСОБА_8 та підійшов до кафе, ОСОБА_8 , створюючи реальну загрозу для життя та здоров`я громадян, здійснив за допомогою спеціально пристосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень постріл у напрямку ОСОБА_10 , у результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження.

01 червня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України (а.п. 79-80).

Затим слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України одночасно визначив заставу - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі її внесення.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, й у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати, спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочин, за його вчинення передбачено покарання від 3 до 7 років позбавлення волі, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного тяжкого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні вагомими доказами, зокрема даними протоколів:

допиту та додаткових допитів свідка ОСОБА_15 - заявника за даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, від 01 червня, 08 та 13 липня 2022 року, який підтвердив, що 31 травня 2022 року приблизно об 11 годині на території паркувальної зони біля кафе «У Солохи» та автомагазину «Vianor» по вул. Київського Шосе в м. Полтава ОСОБА_8 гучно, агресивно розмовляв і наніс удар рукою в голову ОСОБА_10 , який знаходився в автомобілі «Mercedes» ML-350, н.з. НОМЕР_1 . Далі ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та повалив на землю ОСОБА_8 , який у зв`язку з цим перестав виявляти агресію, поросив його відпустити та запропонував поспілкуватися. Між тим, у ОСОБА_8 за поясом знаходився пістолет чорного кольору, тому він ( ОСОБА_15 ) викликав поліцію, під час чого почув постріл, від якого було травмовано ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 на автомобілі «ВАЗ 2101», н.з. НОМЕР_2 , на великій швидкості залишив місце події (а.п. 43-44);

проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 02 липня 2022 року, в ході якого він на місцевості продемонстрував обставини вчинення ОСОБА_8 безпричинних хуліганських дій щодо ОСОБА_15 із застосуванням зброї;

допиту потерпілого ОСОБА_10 від 31 травня 2022 року, який підтвердив показання свідка ОСОБА_15 (а.п. 16);

пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31 травня, 01 червня 2022 року, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_10 і свідок ОСОБА_15 упізнали ОСОБА_8 як особу, яка нанесла удар ОСОБА_10 і вистрілила в останнього з пістолета (а.п. 17-18, 45-46),

огляду місця події - паркувальної зони біля кафе «У Солохи» та автомагазину «Vianor» по вул. Київського Шосе в м. Полтава, від 31 травня 2022 року, де виявлено та вулучено гільзу «9 mm РА», «Н.А» з пошкодженнями капсуля (а.п. 12-13);

огляду футболки потерпілого ОСОБА_10 від 31 травня 2022 року, на якій зафіксовано отвір на передній центральній частині з плямами бурого кольору (а.п. 23);

висновку судово-медичної експертизи №543 від 23 червня 2022 року про те, що ОСОБА_10 заподіяно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді непроникаючого кульового поранення передньої черевної стінки. Воно могло утворитись не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, яким могла бути куля при пострілі з травматичної зброї в строк і при обставинах, установлених органом досудового розслідування (а.п. 25-26), та іншими доказами, долученими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Що стосується посилань захисника на долучений технічний носій інформації з відеозаписом від 31 травня 2022 року, показання допитаних у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 і свідка ОСОБА_11 про те, що вони не знають хто здійснював постріл, то вони не свідчать про неправильність установлених на даній стадії кримінального провадження інкримінованих ОСОБА_8 обставин з аналізу наведених вище вагомих доказів і не спростовують наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КПК України.

При цьому колегія суддів зауважує, що на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Ураховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження в даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність. Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу». Повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обґрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в досліджуваній ситуації.

У свою чергу, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді у частині доведеності наявності в даному провадженні ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, що дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя, правильно встановивши наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зайве послався на ймовірність учинення ОСОБА_8 дій щодо знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки про існування визначеного п.2 ч.1 ст.177 КПК України ризику не порушувалось питання в клопотанні органу досудового розслідування. Однак, зазначене порушення не є істотним з огляду на те, що само по собі не спростовує висновки слідчого судді щодо виду обраного запобіжного заходу підозрюваному.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_8 в силу ст.89 КК України не судимий, між тим раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ст.118 КК України та відбував покарання у вигляді позбавлення волі (а.п. 81), під час досудового розслідування оголошувався в розшук (а.п. 88), неодружений, є інвалідом 2 групи (а.п. 113-114), добровольцем територіальної оборони (а.п. 116-117), позитивно характеризується Добровольчим формуванням Полтавської міської територіальної громади №1 та за місцем проживання (а.п. 119-120, 128). Разом з цим, усупереч доводам захисника, встановлені під час розгляду клопотання слідчого обставини свідчать про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 умисного тяжкого злочину, який має високу суспільну небезпеку, та дані про особу підозрюваного в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особистої поруки, про що порушується питання в надісланих до суду заявах ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

При цьому є відсутніми дані, які би свідчили про те, що заявники реально спроможні ефективно забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків.

Також слід зазначити, що застосування поруки є ефективним, коли для підозрюваного розрив соціальних зв`язків з поручителями або підрив їх авторитету є гіршим, ніж застосування більш суворого запобіжного заходу, чого не встановлено за обставин даного провадження.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

З приводу ж доводів захисника про помилкове встановлення слідчим суддею обставин вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 , яке здійснено з порушенням положень ст.111 та Глави 11 КПК України, то вони є неспроможними.

Виходячи з положень ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч.3 ст.111 КПК Уркаїни повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст.135 КПК України (глава 11 КПК України) регламентовано, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

З матеріалів провадження вбачається, що 01 червня 2022 року слідчим, за погодженням з прокурором, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.4 ст.296 КК України. У зв`язку з неможливістю безпосереднього вручення підозрюваному повідомлення про підозру, його цього ж дня направлено поштою за місцем проживання ОСОБА_8 , що підтверджується копіями фіскальних чеків, описів вкладення та накладних Укрпошти (а.п. 79-80, 84-85). Окрім того, 01 червня 2022 року органом досудового розслідування здійснено вручення повідомлення про підозру батьку ОСОБА_8 , який проживає з підозрюваним, і в присутності двох понятих при застосуванні відеозапису відмовився отримувати назване повідомлення.
Таким чином, органом досудового розслідування виконано вимоги ст.ст.42, 111, 135, 136, 278 КПК України та вжито необхідних заходів для вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_8 .
Посилання апелянта про неотримання ОСОБА_8 письмового повідомлення про підозру безпосередньо є безпідставними, оскільки повідомлення про підозру від 01 червня 2022 року було надано підозрюваному поряд з клопотанням про застосування запобіжного заходу, що підтверджено підписом ОСОБА_8 (а.п. 5).

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4