ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14452/21

Провадження № 11-кп/4820/352/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 19.04.2021 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 січня 2022 року, -
в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 12 січня 2022 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо- спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсто п`ятдесят) грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди задоволений частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 8 000 (вісім тисяч) грн моральної шкоди.
Речовий доказ-оптичний носій інформації DVD-R диск,4.7GB,120 mіn 16х з відеозаписом з відеокамери, яка розміщена на стіні будинку по АДРЕСА_1 - залишено в матеріалах кримінального провадження.

За вироком суду, ОСОБА_6 18.04.2021, близько 18.45 год., перебуваючи на межі між домогосподарствами АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки з ОСОБА_7 , вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.
Тоді ж, в ході зазначеного конфлікту, ОСОБА_6 , діючи з метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи навпроти потерпілого та тримаючи обома руками металеву трубу, яку використовував для будівництва паркану, умисно наніс один удар вказаною металевою трубою в праву ділянку шиї ОСОБА_7 ..
Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_6 , умисно спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді садна шкіри заднє-бічної частини правої половини шиї, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить: скасувати вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12.01.2022 відносно нього та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення; цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Зазначає, що суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого, який заперечив свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та вказав, що захищався від дій потерпілого, оскільки його поведінка давала підставу вважати та реально сприймати поведінку і дії потерпілого як загрозливі життю і здоров`ю обвинуваченого. Також обвинувачений не визнав пред`явлений цивільний позов.
Покази потерпілого є суперечливими, а саме в частині того якою рукою він намагався вихопити в обвинуваченого металеву трубу, перед тим коли ОСОБА_6 відштовхнув потерпілого від себе.
Суд не дав належної оцінки показам свідків, які мають критично оцінюватися та не братися до уваги. Усі свідки перебувають у сімейних та дружніх стосунках із потерпілим, а тому вони є зацікавленими особами.
Суд не врахував ту обставину, що безпосередньо перед нанесенням обвинуваченим удару потерпілому, останній намагався нанести удар йому. При цьому нез`ясоаним є питання чи діяв потерпілий умисно чи зробив це неумисно.
Висновок експерта №371 підтверджує лише наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.
В обвинувальному акті не зазначено обставин щодо поведінки потерпілого, які безпосередньо передували агресії обвинуваченого, хоча від таких обставин залежить те чи перебував обвинувачений в стані необхідної чи уявної оборони.
В матеріалах кримінального провадження наявні докази протиправного посягання з боку потерпілого. Наявність встановленого факту поштовху або удару з боку потерпілого, дає підстави стверджувати, що обвинувачений, отримавши під час сварки з потерпілим поштовх або удар від нього, міг перебувати в стані уявної оборони коли завдавав удар у відповідь.
Суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого про те, що протягом 18.04.2021, що передувало інциденту, з боку потерпілого були наміри завдати обвинуваченому тілесні ушкодження, створити конфлікт, був прояв агресії, і такі дії сприймалися ОСОБА_6 як реальна загроза його життю та зоров`ю з боку потерпілого. А тому ОСОБА_6 може відповідати за заподіяння шкоди через необережність, за що КК України не передбачає відповідальності.
Викладені в обвинувальному акті обставини не відповідають дійсності.
Органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про те, що обвинувачений заподіяв тілесне ушкодження, яке ставилося йому у вину.
Під час інциденту, який стався 18.04.2021 обвинувачений отримав травму носа, але під час досудового розслідування така обставина слідчим не взята до уваги та не відображена в обвинувальному акті.
Дізнавачем не було проведено слідчу дію, яка направлена на вилучення металевої труби, яка нібито була знаряддям кримінального проступку.
Крім того, потерпілим не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про характер та обсяг страждань заподіяних потерпілому, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, а тому відсутні підстави для часткового задоволення позову потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання апеляційного суду не з`явився. Подав до апеляційного суду заяву про слухання апеляційної скарги обвинуваченого у його відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання вимог поданої обвинуваченим апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеню з наступних підстав.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному проступку при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційного суду свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні заперечив, та показав, що тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не наносив, а лише оборонявся, оскільки мав підстави вважати, що ОСОБА_7 може його вдарити, що вже зробив за годину-півтори до даного конфлікту.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 18.04.2021 року на межі між домогосподарствами АДРЕСА_2 , сусід ОСОБА_6 будуючи паркан вздовж будинку ОСОБА_7 вчиняв дії, що могли призвести до руйнації будинку та після прохання припинити такі дії розпочав словесну суперечку із ним особисто, під час якої ОСОБА_6 тримаючи обома руками металеву трубу, яку використовував для будівництва паркану, умисно наніс йому один удар в праву ділянку шиї.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується наданими суду першої інстанції показами свідків.
Так свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що у вказаний день прийшовши додому з чоловіком та знайомими, застали ОСОБА_6 , який забивав колики так, що здригався будинок і чоловік багато разів виходив, робив йому зауваження і коли вийшов востаннє, той вдарив його металевою трубою. У чоловіка була розсічена шия і синець на щелепі з правого боку.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що була очевидцем конфлікту її знайомого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , коли будучи з чоловіком у гостях в ОСОБА_10 почули, як ОСОБА_6 забивав арматуру в фасад будинку ОСОБА_7 на що отримував зауваження, але був в стані сп`яніння, дуже агресивний і висловлювався нецензурною лайкою. Усі присутні вирішили пройти у відділ поліції але коли ОСОБА_7 перебував на виході з будинку він нагнувся, щоб забрати трубу, але в цей момент ОСОБА_6 , вирвав арматуру звідти куди попередньо забивав її і вдарив ОСОБА_7 . Удар був знизу вгору та прийшовся праворуч біля вуха, шиї. Вказана арматура була перев`язана проволкою, а тому ОСОБА_6 не зміг вдарити сильніше, хоча удар був умисний, він цілився конкретно в обличчя.
Свідок ОСОБА_11 підтвердив покази дружини ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_6 навмисно наніс удар ОСОБА_7 та повідомив про те, що попередньо ОСОБА_6 очевидно провокував ОСОБА_7 і наче чекав приводу аби нанести удар.
Об`єктивно вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами:
- Витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000494, внесеного 19.04.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_7 та в подальшому перекваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України (постанова про зміну кваліфікації від 07.05.2021 року);
- Заявою ОСОБА_7 від 18.04.2021 щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який спричинив йому тілесні ушкодження;
-Даними «Травмкарти №310» Хмельницького міського травматологічного центру від 18.04.2021 року оформленої на ім`я ОСОБА_7 , відповідно до якої останній скаржився на побиття відомим та біль в нижній щелепі;
- Висновком експерта №285 від 29.04.2021 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна шкіри задньо-бічної частини правої половини шиї, що могло утворитися як від одноразової дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею за механізмом «удар-тертя» чи «притискання-тертя» так і від одного зіткнення шиї обстежуваного з таким предметом, може мати давність утворення не менше 2-3х не більше 4-5ти діб до початку судово-медичної експертизи 22.04.2021 року;
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.05.2021 року та додатками до нього (фото таблиці, оптичний диск) за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно яких в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень по правій частині шиї, в область нижче щелепи;
- Висновком експерта №371 від 27.05.2021 року, згідно якого тілесне ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді садна шкіри заднє бічної частини правої половини шиї могло утворитись таким чином, як розповів і продемонстрував потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту;
-Аналогічний механізм нанесення удару потерпілому відтворили в ході проведених слідчих експериментів свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що відображено у протоколах проведення слідчих експериментів від 14.05.2021 та додатках до них, зокрема фото таблицях та дисках з відеозаписами.
Вказані свідками механізми ушкодження оцінені експертом як такі, що відповідають продемонстрованим на слідчих експериментах (висновки експерта №372 та №373 від 27.05.2021 року).

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, є вірною.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про відсутність доказів, які підтверджують вину обвинуваченого у заподіянні потерпілому легкого тілесного ушкодження.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого ОСОБА_6 .
На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно критично оцінив покази обвинуваченого ОСОБА_6 та сприйняв їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Так під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений неодноразово змінював покази на предмет заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та остаточно наполягав на версії самозахисту, оскільки вважає, що мав для цього підстави.
Суд обґрунтовано критично оцінив покази обвинуваченого про самозахист, оскільки жодного доказу можливої попередньої неправомірної поведінки ОСОБА_7 суду не надано, а відеозапис отриманий з камери відео спостереження та добровільно наданий потерпілим беззаперечно відображає подію так, як це описує потерпілий, а саме ОСОБА_7 вийшовши з будинку перемовився з ОСОБА_6 після чого нагнувся та узяв правою рукою дріт, який був примотаний до металевої труби та очевидно, що в такий спосіб вийняв попередньо забитий металевий кіл (трубу) після чого відпустив дріт. ОСОБА_6 при цьому не випускаючи металеву трубу з рук піднявся та наніс удар ОСОБА_7 вказаною трубою в праву частину шиї, нижче щелепи, знизу вверх. Потерпілий при цьому стояв, не змінюючи рівного положення тіла з опущеними руками.
Досліджений судом відеозапис жодним чином не свідчить про те, що у ОСОБА_6 була потреба у самозахисті, натомість знайшли своє підтвердження послідовні покази потерпілого про те, що він мав намір лише вирвати із землі забиту металеву трубу та що фактично і зробив, оскільки вважав дії ОСОБА_6 неправомірними.
Отже покази обвинуваченого правильно розцінені судом, як намагання уникнути відповідальності за вчинені неправомірні дії.

Щодо показів потерпілого та свідків, то такі покази є допустимими доказами, оскільки вони були отримані судом та досліджені безпосередньо відповідно до вимог ч.2 ст.84 КПК України, є послідовними, узгоджуються з іншими дослідженими доказами, зокрема протоколами проведення слідчого експерименту, відеозаписом події, на якому окрім іншого зафіксовано, як дружина потерпілого-свідок ОСОБА_8 вийшла з будинку одразу після нанесення удару, що свідчить про її місцезнаходження у безпосередній близькості до місця події.
Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги відтворення обставин події в ході слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_11 , оскільки за висновком експерта №374 від 27.05.2021 року тілесне ушкодження у потерпілого не могло утворитися у спосіб, який продемонстрував ОСОБА_11 , проте в судовому засіданні суду першої інстанції вказаний свідок показав спосіб нанесення удару такий самий, як інші очевидці події.
Таким чином, безпідставними є й посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого про неналежну оцінку судом показів потерпілого та свідків.

Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про те, що висновок експерта №371 підтверджує лише наявність у потерпілого тілесних ушкоджень і не може бути доказом вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.
Висноков експерта №371 від 27.05.2021 року відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, є доказом у кримінальному проваджені.
Згідно вказаного висновку експерта №371 тілесне ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді садна шкіри заднє бічної частини правої половини шиї могло утворитись таким чином, як розповів і продемонстрував потерпілий під час проведення з ним слідчого експерименту.
Аналогічний механізм нанесення удару потерпілому відтворили в ході проведених слідчих експериментів свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що відображено у протоколах проведення слідчих експериментів від 14.05.2021 року та додатках до них, зокрема фото таблицях та дисках з відеозаписами.
Вказані свідками механізми ушкодження оцінені експертом як такі, що відповідають продемонстрованим на слідчих експериментах (висновки експерта №372 та №373 від 27.05.2021 року).
Висновок експерта №371 від 27.05.2021 року оцінений судом у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, які доводять вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Необгрунтованими є твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що потерпілим не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про характер та обсяг страждань заподіяних потерпілому, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, а тому відсутні підстави для часткового задоволення позову потерпілого.
У позовній заяві пред`явленій до обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 обґрунтував у чому полягає, заподіяна неправомірними діями обвинуваченого, моральна шкода. Потерпілий оцінива моральну шкоду у 50 000 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно виходив з того, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди судом визначений з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань.
Так суд встановив, що емоційний стан потерпілого навіть зі збігом значного проміжку часу є нестабільним, його поведінка в судовому засіданні, а також висновок експерта №285 від 29.04.2021 року свідчать про наявність стресу внаслідок події 18.04.2021 року, через яку могла загостритися хронічна хвороба, пов`язана з отриманням травми у минулому, про що, обвинувачений знав на момент події, проте не припинив протиправні дії, не вжив жодних заходів для мирного вирішення конфлікту та не зробив для себе жодних висновків.
Тому, суд визначив розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди у сумі 8000 грн.
На думку колегії суддів розмір заподіяної потерпілому моральної шкоди місцевим судом визначений з урахуванням вимог розумності та справедливості і є співмірним із заподіяними обвинуваченим моральним стражданням.
Судом першої інстанції правильно встановлені обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, надана належна оцінка доказам у кримінальному провадженні, а висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обставин, що, обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено, не встановлено таких і судом апеляційної інстанції.
При призначенні покарання суд також врахував характер діяння та спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні категорично заперечив.
З урахуванням викладеного суд прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, і таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: