Справа № 699/632/22
Номер провадження № 1-кс/699/137/22
УХВАЛА
щодо арешту майна

19.05.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Слідчий суддя Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого відділення поліції №1 ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2022 старший слідчий слідчого відділення відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , за згодою прокурора Корсунь-Шевченківського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_5 , звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділення Відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області знаходиться кримінальне провадження № 0000091 від 16 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про те, що 16.04.2022 року до відділення поліції № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від диспетчера швидкої медичної допомоги, що 16.04.2022 року в с. Нетеребка Черкаського району по вул. Центральна Черкаської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в ході якої автомобіль ГАЗ 3302 ФХА д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 допустив зіткнення із автомобілем Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2 , в ході якого водій автомобіля Шкода Октавія ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу.

16.04.2022 в період часу з 10 год 20 хв по 11 год 35 хв проведено огляд місця події, а саме вул. Центральна с. Нетеребка Черкаського району Черкаської області, в ході якого було виявлено та вилучено:

автомобіль марки SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 синього кольору;

автомобіль марки ГАЗ спеціалізований вантажний фургон хлібний д.н.з. НОМЕР_4 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

Попередня кваліфікація ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , автомобіль марки SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки ГАЗ спеціалізований вантажний фургон хлібний д.н.з. НОМЕР_4 належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 .

Постановою від 16.04.2022 року старшого слідчого ОСОБА_4 автомобіль марки SKODA OCTAVIA д.н.з. НОМЕР_3 синього кольору; автомобіль марки ГАЗ спеціалізований вантажний фургон хлібний д.н.з. НОМЕР_4 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000091.

Транспортні засоби поміщенні на зберігання на майданчик тимчасового утримання при відділенні поліції №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, а тому з метою збереження речових доказів просив накласти арешт.

Також слідчий просив поновити строк для звернення до суду з даним клопотанням, посилаючись на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який на сьогодні продовжений.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 , який входить до складу групи слідчих у даному кримінальному провадженні, підтримав клопотання та надав пояснення аналогічні його змісту.

Власники майна звернулися із заявами про розгляд клопотання у їхню відсутність.

Перевіривши клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників, приходжу до висновку про відмову у задоволенні клопотання виходячи з наступного.

Частиною 5 ст.171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З поданого клопотання вбачається, що майно вилучене 16.04.2022 під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, з клопотанням про накладення арешту слідчий звернувся до суду 18.05.2022, тобто, з пропущенням строку, передбаченого ч.5 ст.171 КПК України.

Статтею 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у медичному чи психіатричному стаціонарі, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Посилаючись на те, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який на сьогодні продовжений, слідчий клопотав поновити пропущений строк для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Проте, слідчий суддя не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки ніяким чином не обґрунтовано які саме перешкоди для вчинення процесуальних дій були пов`язані із введенням воєнного стану в Україні. Також слід звернути увагу на значний проміжок часу, протягом якого не вирішувалася доля вилученого майна.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.
У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимоги щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

У доводах клопотання та у доданих до нього матеріалах не міститься жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вище вказані транспортні засоби зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також в розумінні вимог ст. 173 КПК України, не надано достатніх і належних доказів тих обставин, які зазначені у клопотанні. А визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

При цьому, слідчий в порушення вказаних вище вимог, передбачених ст. 170 КПК України у клопотанні не посилається на наявність будь-яких даних про те, що існує реальна загроза приховування, пошкодження, зникнення, втрата, знищення, передача чи відчуження майна та необхідності накладення арешту на вказане майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки слідчим пропущений строк, передбачений ч.5 ст.171 КПК України і підстави для поновлення вказаного строку відсутні.

Керуючись ст.ст. 117, 167, 170, 172-173, 309, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділення поліції № 1 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000091.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1