Справа № 192/494/20
Провадження № 1-кп/192/6/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000106, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 лютого 2020 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, мешкає без реєстрації в АДРЕСА_1 , не працевлаштований, має неповну середню освіту, не одружений, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше судимий:
- 09 березня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 07.02.2012 року звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 11 днів;
- 12 липня 2017 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт;
- 19 лютого 2018 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до 3 місяців 10 днів арешту; 19.10.2018 року звільнився по відбуттю строку покарання;
- 11 грудня 2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст.76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 30 квітня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 24 лютого 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.246 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_3 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ст.ст. 75,76 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, і в період іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 22 лютого 2020 року, в період часу з 07 години 00 хвилин до 14 години 40 хвилин, не маючи спеціального дозволу, не маючи лісорубного квитка і без законних на те підстав, із корисливих мотивів, з метою особистої наживи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, керуючись умислом на незаконну порубку дерев у лісах на території природно-заповідного фонду, перебуваючи в кварталі 80, виділі 2 лісу, розташованого на території Микільського лісництва Державного підприємства «Дніпропетровський лісгосп», яка являється Регіональним ландшафтним парком «Придніпровський», який відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до природно-заповідного фонду України, знаходиться в державній власності та належить Державному підприємству «Дніпровське лісове господарство» і відноситься до лісу природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення, розташованого поблизу с. Любимівка Солонянського району Дніпропетровської області, за допомогою бензопили «GRUNHELM», яку заздалегідь приготував для вчинення злочину, шляхом спилювання здійснив незаконну порубку живих дерев «Дуб» у кількості 25 штук до припинення їх зросту, а саме:
-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 24 сантиметри до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 5642 гривні 06 копійок;
-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 22 сантиметри до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 1606 гривень 13 копійок за кожне дерево, на загальну суму 3212 гривень 26 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 22,1 сантиметри до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки;
-незаконно вирубав 5 дерев зі стовбуром діаметром зрізу 20 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 1606 гривень 13 копійок за кожне дерево, на загальну суму 8030 гривень 65 копійок;
-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 26 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 5642 гривні 06 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 26,1 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 36 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 7598 гривень 25 копійок;
-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 18 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 782 гривні 48 копійок за кожне дерево, на загальну суму 1564 гривні 96 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 30 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 15 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 782 гривні 48 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 29 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;
-незаконно вирубав 3 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 25 сантиметрів до ступеню припинення їх росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 2821 гривня 03 копійки за кожне дерево, на загальну суму 8463 гривень 09 копійок;
-незаконно вирубав 1 дерево зі стовбуром діаметром зрізу 28 сантиметрів до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 4447 гривень 76 копійок;
-незаконно вирубав 2 дерева зі стовбуром діаметром зрізу 32 сантиметри до ступеню припинення його росту, заподіявши тим самим шкоду в розмірі 5967 гривень 41 копійка за кожне дерево, на загальну суму 11934 гривень 82 копійки.
Своїми діями ОСОБА_3 завдав Державному підприємству «Дніпровське лісове господарство» матеріальну шкоду на суму 73 482 гривні 64 копійки, що у шістдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 246 КК України як незаконна порубка дерев у лісах, вчинена на територіях природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні спочатку визнавав, а в подальшому в судовому засіданні 14 квітня 2021 року змінив свою позицію, згідно якої не визнав свою вину. Подав письмову заяву, згідно якої він в лютому 2020 року не здійснював спилювання дерев поблизу с. Любимівка Солонянського району Дніпропетровської області за допомогою бензопили та в момент злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, перебував вдома зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 (а.с. 158). У судовому засіданні 14 квітня 2021 року відмовився від своїх попередніх показань.

Представник потерпілого ОСОБА_8 , у судовому засіданні 24 травня 2021 року надав пояснення, згідно яких в лютому 2020 року йому зателефонував начальник та повідомив, що в с. Любимівка затримали чоловіка, який пиляв ліс. Після цього він разом з майстром лісу ОСОБА_9 приїхали на місце спилювання, тобто в квартал 80, виділ 2 та сфотографували все, там також були і поліцейські. Чи був там саме обвинувачений ОСОБА_3 , свідок не пам`ятає, але був якийсь чоловік, якого затримали за спилювання дерев породи «Дуб». Протокол огляду складався в присутності представника потерпілого і він пам`ятає, що на місці було виявлено бензопилу зеленого кольору. Також пояснив, що лісгосп не видавав нікому дозвіл на спилювання дерев, а раз на 10 років Харківлісозахист визначає дерева, які можна спиляти в якості санітарних заходів. Ті дерева, що були спиляні всі були живими, оскільки їх не визначали як такі, що підлягають спилюванню в якості санітарних заходів. Проте що, спиляні дерева є живими, ним як лісником здійснюється обстеження лісу на предмет виявлення неживих дерев, після чого надається відповідна заявка на їх порубку, яка узгоджується з Харківлісозахистом. Оскільки такої заявки на порубку дерев у лісі в районі с. Любимівка Солонянського району Дніпропетровської області він не надав, тому спиляні ОСОБА_3 дерева були живими.

Представник потерпілого - ОСОБА_10 у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року пояснив, що до його посадових обов`язків входить контроль за станом дерев та лісових насаджень у лісах на території природно-заповідного фонду на території Микільського лісництва Державного підприємства «Дніпровське лісове господарство». Така територія має межі від вулиці Космічної в м. Дніпро і до межі з Запорізькою областю по правому берегу річки Дніпро, куди також відноситься і с. Любимівка Солонянського району Дніпропетровської області. На території 80 кварталу, виділу 2 зростають дерева породи «Акація», «Клен» та «Дуб», які зазначаються в документації лісгоспу. Відносно дерев породи «Дуб» пояснив, що вони навіть можуть і не бути зазначені в документації, проте дійсно ростуть на вказаній території, яка є заповідним фондом.
Не зважаючи на те, що обвинувачений свою вину не визнав, суд вважає, що його винуватість у вчиненні інкримінованому йому злочину підтверджена та доведена в повному обсязі дослідженими судом наступними доказами.
Свідок ОСОБА_11 у судому засіданні 19 травня 2021 року пояснив, що давно знайомий з ОСОБА_3 , який в лютому 2020 року попросив у нього для власних потреб бензопилу, щоб попиляти якісь дрова. На прохання обвинуваченого, свідок 20 лютого 2020 року надав йому таку пилу в с. Василівка, куди свідок приїздив кожного дня в якості вантажника «Нової пошти», а ОСОБА_3 обіцяв повернути пилу наступного дня, проте бензопилу свідку повернули працівники поліції, від яких він дізнався про те, що ОСОБА_3 за допомогою цієї бензопили спиляв живі дерева. Суд вважає, що показанням даного свідка підтверджується факт того, що ОСОБА_3 20 лютого 2020 року отримав від свідка бензопилу зеленого кольору та мав її при собі і був виявлений працівниками поліції 22 лютого 2020 року у місці вчинення інкримінуємого йому злочину. Тобто ОСОБА_3 заздалегідь готувався до вчинення злочину шляхом підшукування засобів та знарядь у вигляді бензопили.

Крім того згідно протоколу огляду місяця події від 22 лютого 2020 року, який був складений за участю представника потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , було встановлено, що місцем огляду є лісосмуга в районі с. Любимівка, де було виявлено насадження деревини породи «Клен» та «Дуб» та спиляні дерева. Під час огляду також поряд зі спиляними деревами було виявлено бензопилу зеленого кольору марки «GRUNHELM». На таблиці зображень до протоколу крім спиляних дерев, також є зображення обвинуваченого ОСОБА_3 з бензопилою в руках (фото № 24). Будь-яких зауважень до вказаного протоколу не занесено. Суд вважає, що безпосереднє зображення обвинуваченого на фото з бензопилою в руках під час складання протоколу огляду місця події свідчить про те, що його дійсно було виявлено в момент вчинення правопорушення.
Більше того, суд вважає, що вина ОСОБА_13 також підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні 02 серпня 2021 року пояснив, що раніше не був знайомий з ОСОБА_3 та побачив його під час складання протоколу огляду місця події в лютому 2020 року. Так, свідок бачив ОСОБА_3 біля якого лежала бензопила зеленого кольору та пару спиляних пеньків і спиляні великі дерева. Під час складання протоколу огляду на ОСОБА_3 не було вчинено будь-якого тиску з боку працівників поліції, а йому роз`яснили його права та обов`язки, вручили пам`ятку та він особисто підписав протокол. Підстав для обговорення вказаним свідком обвинуваченого, судом не встановлено.

Суд вважає, що показаннями вказаного свідка, який був безпосередньо присутнім під час складання протоколу огляду місця події, підтверджується факт перебування 22 лютого 2020 року ОСОБА_3 у місці вчинення злочину, а також підтверджується факт наявності у нього бензопили зеленого кольору, за допомогою якої він спилював дерева. Також свідок пояснив суду, що будь-якого впливу чи тиску на обвинуваченого працівники поліції не чинили.

Суд зазначає, що легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням установленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК України. Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, розглянувши справу № 740/3597/17 (провадження № 51-6070кмо19).

В той же час, згідно дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту від 26 березня 2020 року, під час якого був присутній обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_5 (а.с.186-194, т.1) обвинувачений самостійно показав місце де він 22 лютого 2020 року спилював дерева породи «Дуб» та яким чином він це робив. Згідно таблиці зображень ОСОБА_3 самостійно вказує місце с. Любимівка на фото №1 та на фото № 7-9 показує як саме він спилював дерева. Оскільки під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 перебуваючи у статусі підозрюваного на місці показав та відтворив обставини та механізм вчинення незаконної порубки дерев, а також вказав місце, де це відбувалося, тому суд вважає, що такий протокол з огляду на положення ст. 95 КПК України є належним і допустимим доказом винуватості ОСОБА_3 . З огляду на вказане суд не приймає посилання обвинуваченого та його захисника на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_3 , оскілки досліджені судом письмові докази були складені за участю як самого обвинуваченого, так і його захисника.

Також суд вважає, що показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у сукупності з відомостями, які містяться у досліджених судом протоколах огляду місяця події та проведення слідчого експерименту є послідовними, такими що узгоджуються між собою та не суперечать один одному, а лише підтверджують встановлені органом досудового розслідування обставини вчинення ОСОБА_3 злочину, які перевірені та досліджені судом.

Суд не приймає посилання ОСОБА_3 на те, що під час проведення слідчого експерименту був відсутній його захисник, оскільки сам протокол містить підписи адвоката ОСОБА_5 (а.с. 186-194, т.1), а адвокат не заперечував своєї участі під час проведення такого слідчого експерименту.

Згідно дослідженого судом Розрахунку шкоди, заподіяної лісу незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, здійсненим на території Микільського лісництва ДП «Дніпровське лісове господарство» 22 лютого 2020 року в кварталі 80, виділ 2 (а.с.213, т.1) встановлено, що в результаті порубки 25 дерев породи «Дуб» було завдано шкоди на суму 73 482 гривні 70 копійок, а згідно Висновку експерта №19/104-10/3-57 від 18 березня 2020 року (а.с.221-226, т.1) розмір такої шкоди складає 73 482 гривні 64 копійки, що є тяжкими наслідками, оскільки в шістдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, визначений станом на 01 січня 2020 року. Суд вважає, що розбіжності на 06 копійок у Розрахунку шкоди та у Висновку експерта не мають суттєвого значення для правильної кваліфікації дій ОСОБА_3 саме за ч. 4 ст. 246 КК України, оскільки не впливають на розмір завданої шкоди та не впливають на правильну кваліфікуючу ознаку «тяжкі наслідки».
Дослідженим Проектом організації розвитку лісового господарства Микільського лісництва ДП «Дніпропетровське лісове господарство» встановлено, що в кварталі 80, виділі 2 мається крутий схил, відкриті простори з поодинокими деревами 8АКБ2ДЗ, підліском КЛТ, ТРК, ГДК (а.с.214-215, т.1), а згідно Плану лісонасаджень (а.с.216-218, т.1) вказаний квартал та виділ належить до регіонального ландшафтного парку «Придніпрвський».
Листом ДП «Дніпровське лісове господарство» від 25 березня 2020 року №01-05/67 підтверджується факт відсутності у обвинуваченого дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів або лісорубних квитків, а також те, що квартал 80 виділу 2 відноситься до категорії лісів природоохоронного, наукового, історико-культурного призначення (а.с.219, т.1).
Тому суд вважає, що діям обвинуваченого правильно надано оцінку за кваліфікуючою ознакою «територія природно-заповідного фонду».

Також відповідно до листа ДП «Дніпровське лісове господарство» від 16 лютого 2022 року №01-05/79 згідно матеріалів лісовпорядкування 2014 року за таксаційним описом земель лісового фонду станом на 2014 рік на вказаній території знаходяться дерева породи акація біла та дуб звичайний, вікова характеристика деревостанів 30 років. (.а.с.87, т. 2).
На підставі досліджених судом доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 4 ст. 246 КК України повністю доведена, оскільки показання потерпілого та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами.

Отже, відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні. Судом встановлено, що він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів. Обвинувачений є суб`єктом цього кримінального правопорушення, оскільки є осудною та повнолітньою особою. Кваліфікуючими ознаками пред`явленого в обвинуваченні кримінального правопорушення є вчинення дій на територіях природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують покарання не зазначено. Обставиною, яка обтяжує покарання вказано рецидив злочинів.
Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину не визнав, вважає, що в даній справі відсутні обставини, які пом`якшують покарання. Також суд вважає, що в даній справі наявна обставина, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення в період іспитового строку за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2018 року.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є раніше судимим, за місцем мешкання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Хронічне наркологічне захворювання», офіційно не працює, а також обставини, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства. Підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69?, 75 КК України відсутні.
На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого, вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 246 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений не каявся, що свідчить про те, що він до кінця не усвідомлює протиправність та шкідливість своїх дій в частині заподіяння шкоди та тяжких наслідків навколишньому природному середовищу.
Судом було встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавленні волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Також при призначенні покарання судом враховано, що ОСОБА_3 вчинив дане кримінальне правопорушення 22 лютого 2020 року, а вироком Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, який набрав законної сили 29 березня 2022 року, був засуджений за вчинення 26 серпня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, з призначенням покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2020 року та із застосуванням правил ст. 70 КК України.

Так, згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Тому суд при призначенні покарання враховує покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року та вважає, що в даному випадку наявна сукупність кримінальних правопорушень.

Суд вважає за доцільне визначити остаточне покарання ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком. Строк покарання слід рахувати з 23 липня 2020 року, оскільки згідно вказаного вироку ОСОБА_3 був затриманий саме 23 липня 2020 року.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 23 лютого 2020 року фрагменти дерева «Дуб» зі слідами свіжого спилювання, а також бензопила марки «GRUNHELM» зеленого кольору, визнані речовими доказами.

У даному випадку підстави для застосування спецконфіскації бензопили у відповідність до положень ст. ст. 96?- 96? КК України судом не встановлені та бензопила марки «GRUNHELM» зеленого кольору підлягає поверненню власнику ОСОБА_11 відповідно до ч. 5 ст. 96? КК України, яка отримана ним згідно розписки від 23 лютого 2020 року (а.с.212, т.1). Фрагменти дерева «Дуб» підлягають поверненню власнику.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню №0000106 згідно Довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні судового експерта склали 1 256 гривень 08 копійок. Вказані витрати підтверджуються Довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000106 та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 246 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк покарання рахувати з 23 липня 2020 року.

Речові докази по справі: фрагменти стовбурів дерева «Дуб», які передано на зберігання до Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП України в Дніпропетровській області повернути потерпілому; бензопилу марки «GRUNHELM» зеленого кольору - повернути власнику ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_3 1 256(одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, захиснику, направити обвинуваченому та представнику потерпілого.

Головуючий: суддя ОСОБА_1