ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/664/22 Справа № 209/2892/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),
представника потерпілої ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та представника потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000973 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди- задоволено частково.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 300000 (триста тисяч) грн.- в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог- відмовлено.

Вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому що 10.07.2018 року, приблизно о 16.00 год., знаходячись біля кафе «Чернігівське» на пр. Металургів, 60-А у м. Кам`янське, після вживання спиртних напоїв з ОСОБА_11 , на ґрунті неприязних відносин щодо неправомірних, на його думку, дій останнього з приводу неповернення грошей, між ними раптово виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_7 виник намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .
З метою реалізації злочинного наміру, направленого на навмисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , 10.07.2018 року, приблизно о 16.00 год ОСОБА_7 , знаходячись біля ОСОБА_11 , який стояв біля торгового кіоску по АДРЕСА_1 , маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , знаходячись обличчям один навпроти другого, навмисно наніс удар передпліччям правої руки областю ближче до ліктя в область лобної кості потерпілого ОСОБА_11 , чим завдав тілу гр. ОСОБА_11 прискорення, від чого останній впав, та вдарився головою об покриття з тротуарної плитки, після чого втратив свідомість.
Від отриманих пошкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_1 близько о 04:05 гр. ОСОБА_11 помер в КЗ «КМЛШМД» ДОР за адресою м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), вул. В`ячеслава Чорновола (Щербицького), 79А.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесне ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми (синець в лобній області зліва, рана на нижній губі справа, крововилив в м`яких тканинах голови протягом всієї лобної та обох тім`яних долей, крововилив в м яких тканинах голови в потиличні в області справа, перелом кісток склепіння черепу, обширні ділянки забію мозку на полюсі лівої скроневої долі, на полюсах обох лобних долей з переходом на основу мозку та утворенням згортку крові під твердою мозковою оболонкою в області лівої скроневої долі, крововилив під м`якою мозковою оболонкою в ділянці перед центральною звивиною лівої тім`яної долі) - що відноситься до тяжких тілесних пошкоджень, з ознакою небезпеки для життя, від якої в даному випадку настала смерть (п. п. 2.1.3. Наказ №6, МОЗ України від 17.01.1995 року), яка виникла внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів; характер переломів кісток склепіння черепу, розташування лінійний переломів, що знаходяться вище зовнішнього потиличного бугра, наявність проти-забійних пошкоджень головного мозку з протилежного боку від місця прикладання сили, які переходять на основу мозку - свідчать про те, що перелом кісток склепіння черепу міг виникнути при ударі головою о тупий твердий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею, можливо при падінні з додатково приданим прискоренням. Потерпілий з моменту отримання ушкоджень і до настання смерті жив не менше 10-ти годин, що підтверджується характером пошкоджень та даними медичних документів.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме - щире каяття, добровільне повне відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 7000 грн, його щирі вибачення перед потерпілою, а також те, що він не переховувався, і добровільно з`явився до правоохоронних органів.
Захисник зазначив, що суд першої інстанції безпідставно врахував тільки думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинуваченого та призначив обвинуваченому занадто суворе покарання.
Прокурор також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Просив з мотивувальної частини вироку виключити посилання на витяг з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000973 від 11.07.2018 року.

В іншій частині вирок суду першої інстанції просив залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що призначене ОСОБА_7 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки не відповідає вимогам ч.2 ст. 50 КК України, оскільки, на думку прокурора, така мета покарання, як виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів, не буде досягнута.

Прокурор зазначив, що без належної уваги суду першої інстанції залишилась ступінь суспільної небезпечності особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину, локалізація ушкодження, спричиненого в район голови, тобто в життєво важливий орган, сила нанесеного удару, який надав прискорення, наслідки у виді смерті потерпілого та поведінку обвинуваченого після вчинення злочину.

Прокурор вважає, що законним, справедливим, таким, що сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчиненню ним нових злочинів, буде покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Прокурор також зазначив, що суд першої інстанції безпідставно посилається на витяг з ЄРДР №0000973 від 11.07.2018 як на доказ, що підтверджує встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки такий витяг не є доказом у кримінальному провадженні в розумінні вимог ст. 84 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що у вироку необ`єктивно та вибірково викладені дані про тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілого при проведенні судово-медичної експертизи №828-Е від 10.08.2018 року.

Захисник зазначив, що у ОСОБА_11 були виявлені також тілесні ушкодження у виді ссадин на спіні та обох ліктьових суглобах, які були спричинені потерпілому незадовго до його потрапляння в стаціонар, що було безпідставно не прийнято до уваги судом першої інстанції.

Захисник також зазначив, що судом першої інстанції було безпідставно не прийнято до уваги, що у потерпілого був синець під лівим оком, рана на нижній губі справа, синець на лобі, що, на думку захисника, у сукупності дають можливість стверджувати, що ОСОБА_11 було завдано не один, а декілька ударів, тому кваліфікація дій обвинуваченого повинна бути іншою, ніж та, що йому інкримінована.

Захисник зазначив, що під час судового розгляду він заявляв клопотання про призначення комісійної судово-медичної експертизи з метою з`ясування вказаних обставин, проте судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання, чим, на думку захисника, допустив упередженість та необ`єктивність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено докази, які є належними та допустимими, в сукупності доповнюють один одного, а також дотримано вимог ст. 22, ч. 1 ст. 337 КПК України щодо змагальності сторін, рівності прав на збирання та подання доказів і судового розгляду в межах висунутого обвинувачення.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_9 , оскільки судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено акт судово-медичного дослідження № 828 від 10.08.2018 року тависновок судово-медичної експертизи №828-Е від 10.08.2018 року, у тому числі зазначені захисником ушкодження, а також механізм виникнення ушкодження у виді черепо-мозкової травми, яка перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено докази, наявні в матеріалах провадження, та зроблено обгрунтований висновок щодо наявності в діях обвинуваченого кваліфікуючих ознак саме кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів (стосовно цього елемента доказування), які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.
Доказування, зокрема в такій категорії справ, досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, справа № 728/578/19, провадження № 51-3411км20; від 20 жовтня 2021 року, справа № 759/14119/17, провадження № 51-2274км21).
Колегією суддів не встановлено даних, які б свідчили про неповноту та необ`єктивність дослідження судом матеріалів кримінального провадження. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції кожному з доказів дана належна оцінка.
Та обставина, що слідство та суд по-іншому оцінюють докази, наявні в матеріалах справи, порівняно з оцінкою їх стороною захисту, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.
Щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції враховано всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, наслідки від скоєного злочину у виді смерті особи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Судом першої інстанції було враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, на утриманні має неповнолітню доньку 2007 року народження.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як зазначено у п. п. 2, 3 глави 4 розділу I Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, витяг з Реєстру це документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за параметрами, визначеними в пункті 3 цієї глави. До витягу з Реєстру включається, зокрема, інформація про орган досудового розслідування; прізвище, ім`я, по батькові слідчого (слідчих) органів досудового розслідування, які здійснюють досудове розслідування, та прокурора (прокурорів), який (які) здійснює(ють) процесуальне керівництво.

З огляду на вищевказані положення закону, хоча витяг з ЄРДР і не є процесуальним джерелом доказів, однак містить відомості, які мають значення для оцінки інших доказів на їх допустимість, зокрема про дату та час внесення відомостей до ЄРДР та, відповідно, початку досудового розслідування, а тому може бути використаний судом як доказ в кримінальному провадженні, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора та не вбачає підстав для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення та призначено йому покарання з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та представника потерпілої ОСОБА_10 .
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та представника потерпілої ОСОБА_10 , на вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000973 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України залишити без задоволення.
Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0000973 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 119 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4