ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2138/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" жовтня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця України, українця, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України,
в с т а н о в и в :
слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за №0003468 вiд 16 жовтня 2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 16 жовтня 2022 року, близько 16 год., на березі річки Дніпро в районі станції метро «Славутич» в м. Київ ОСОБА_8 разом з потерпiлою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та трьома друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_5 і ОСОБА_11 розпивали алкогольні напої.

В результаті вживання надмірної кiлькостi алкогольних напоїв потерпіла ОСОБА_9 втратила свідомість, в цей час, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що остання є неповнолітньою, керуючись раптово виниклим умислом направленим на зґвалтування, використовуючи її безпорадний стан, з метою задоволення статевої пристрасті та зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 , вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло потерпілої без її добровiльної згоди, з використанням геніталій та пальців рук.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у зґвалтуванні, тобто вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та іншого предмета без добровільної згоди потерпілої особи, вчиненого відносно неповнолітньої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, з неповною середньою освітою, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України, та існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків, потерпілу та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, підозрюваним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища тa зміни показань на свою користь. Враховуючи те, що підозрюваний знайомий з іншим підозрюваним, потерпілою та свідками (очевидцями) даного злочину, які є неповнолітніми, даний ризик може мати реальне підтвердження. В обґрунтування наявності вказаного ризику свідчить також те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

При цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

До підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те що, вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте, з оточення підозрюваного вказані особи, які могли б виступати в якості поручителя відсутні.

Також, до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що така міра обмеження особистої свободи буде абсолютно не дієвою, зважаючи на обставини кримінального правопорушення та встановлені і обґрунтовані у клопотанні ризики.

На підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 18 жовтня 2022 року вказане клопотання передане слідчому судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_4 у задоволенні клопотання слідчого просив відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зазначив, що в підозрюваного наявні тісні соціальні зв`язки, оскільки він проживає зі своєю бабою, дідом та молодшим братом, є школярем, підстав вважати, що ОСОБА_5 , будь-яким шляхом буде впливати на свідків чи потерпілого немає, ризик переховування взагалі відсутній. Зазначив, що підозра є необґрунтованою, а ризики недоведеними. Звертав увагу суду на те, що підозрюваний є неповнолітнім, має захворювання, а саме діючу абсансну епілепсію, його баба та дід працюють в ДП «КБТЗ», а батько ОСОБА_12 призваний на військову службу у військову частину НОМЕР_1 з 25 лютого 2022 року та надав суду докази на підтвердження доводів, які долучено до матеріалів справи.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника, пояснив, що дана подія відбулась через надмірне вживання алкогольних напоїв.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 підтримала позицію адвоката, зазначила, що внук дуже тяжко переживає через відсутність матері в його житті, вживання алкогольних напоїв йому не притаманне, вона ніколи не помічала агресії та насильства з його сторони. Звернула увагу суду на стан здоров`я внука та необхідність постійного лікування, яке вона контролює.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання та долучені до нього копії матеріалів кримінального провадження № 0003468, слідчий суддя виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Групою слідчих СВ Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0003468, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 жовтня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України.

16 жовтня 2022 року ОСОБА_5 о 23 год. 26 хв. (час фактичного затримання 17 год., 16 жовтня 2022 року) затримано в порядку ст. 208 КПК України.

17 жовтня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України.

З матеріалів кримінального провадження № 0003468 вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 передбаченого частиною третьою статті 152 КК України кримінального правопорушення підтверджується: протоколом прийняття заяви від 16 жовтня 2022 року; протоколами оглядiв мiсця події від 16 жовтня 2022 року, 17 жовтня 2022 року; протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 від 17 жовтня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17 жовтня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16 жовтня 2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16 жовтня 2022 року; протоколом затримання ОСОБА_8 від 16 жовтня 2022 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 16 жовтня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 17 жовтня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 17 жовтня 2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Таким чином, з долучених до клопотання матеріалів вбачається, що існує висока ймовірність, що зазначені слідчим обставини мали місце, а ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України. Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

Крім того, необхідно врахувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
У разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Однак, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ризик незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного та потерпiлу у даному кримінальному провадженні існує, однак його можливо попередити, застосувавши до підозрюваного цілодобовий домашній арешт та поклавши на нього обов`язок утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях.
Оцінюючи доводи слідчого про наявність ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує показання ОСОБА_5 про проживання разом з бабою, дідом та молодшим братом за зареєстрованим місцем проживання в місті Києві та його законного представника ОСОБА_6 , навчання в школі, відсутність самостйних джерел для існування. Вказане свідчить про міцні соціальні зв`язки ОСОБА_5 в суспільстві та суперечать твердженню слідчого про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування.

У ст. 37 Конвенції про права дітей, акцентовано увагу на тому, щоб кожна дитина не була позбавлена в незаконним або свавільним чином. Арешт, затримання чи тюремне ув`язнення дитини здійснюється згідно із законом та використовується лише як крайній захід протягом найкоротшого вiдповiдного періоду часу.

Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом серед усіх запобіжних заходів, передбачених Кодексом. Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі незаконно впливати на потерпілого та свідків; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті; слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кодексом (частина друга).

Крім наявності вказаних ризиків, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Визначивши такі критерії застосування слідчим суддею до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, законодавець дотримав міжнародних стандартів щодо тримання під вартою, збалансував необхідність у забезпеченні ефективного здійснення кримінального провадження та права особи, щодо якої воно відкрито, на свободу та особисту недоторканність і передбачив тримання такої особи під вартою виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

При цьому, у пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Корнійчук проти України» наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри.

У рішенні у справі «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Водночас слід врахувати юридичну позицію Конституційного Суду України, згідно з якою тримання під вартою за вмотивованим рішенням слідчого судді у розумінні частини другої статті 29 Конституції України відповідає принципу верховенства права та мінімізує ризик допущення свавілля, чого неможливо досягти, враховуючи виключно тяжкість злочину та не оцінюючи конкретних обставин справи, реальних причин, що обумовлюють необхідність у триманні особи під вартою, неможливість застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів (абзац дев`ятий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019).

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання/продовження запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналiз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні не довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В свою чергу, слідчий суддя звертає увагу на те, що при обґрунтуванні неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор обмежився лише формальним посиланням на те, що така міра обмеження особистої свободи підозрюваного не буде дієвою.
Частиною другою статті 181 КПК України передбачено можливість застосування домашнього арешту до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

В ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено (ч. 2 ст. 196 КПК України).

Обираючи вид запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує особу підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання разом з бабою, дідом та молодшим братом, його вік, відсутність судимостей, міцні соціальні зв`язки, стан здоров`я (наявність захворювання - абсансної епілепсії), те, що він навчається в школі І-ІІІ ступенів № 217 Дарницького районну м. Києва, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 152 КК України, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України ризику, оцінює в сукупності наведені у частині першій статті 178 КПК України обставини: вагомість доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, та вважає, що доводи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованими, а до ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів з покладенням на нього процесуальних обов`язків.

Встановлені обставини вказують на існування суспільної потреби у застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, пов`язаного із обмеженням свободи, тому що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 181, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :
у задоволенні клопання слідчого відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 грудня 2022 року.
Заборонити ОСОБА_5 , цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до слідчих СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, у провадженні яких перебуває дане кримінальне провадження, та до процесуального керівника, який здійснює процесуальне керівництво, а також до слідчого судді, суду (залежно від стадії кримінального провадження);
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації та/або фактичного проживання;
3) здати на зберігання до органу досудового розслідування паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (за наявності);
4) утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях.
Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання негайно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1