Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 серпня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000543 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 липня 2021 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мала Любаша Костопільського району Рівненської області, громадянина України, не маючого судимості, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 07 липня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України (далі - КК) на сім років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту його затримання, тобто з 17 жовтня 2020 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_5 залишено попередній - тримання під вартою.
Судом скасовано арешт майна, накладений у даному кримінальному провадженні, а також вирішено питання стосовно речових доказів.
Вироком стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати за залучення судових експертів у розмірі 23069,37 грн.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 15 жовтня 2020 року близько 20 год., перебуваючи у помешканні своєї знайомої ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 , під час спільного вживання алкогольних напоїв вступив у словесну суперечку із ОСОБА_9 , причиною якої стали раптово виниклі неприязні відносини, умисно, протиправно, із досить вираженою силою наніс ОСОБА_9 не менше десяти ударів кулаками обох рук та взутими у кросівки ногами в різні частини тіла і голови останнього.
В результаті протиправних дій ОСОБА_5 , на тілі потерпілого відмічені такі тілесні ушкодження:
- травма голови у вигляді: обмежених вогнищевих невеликих за розмірами внутрішньо-черепних (під м`яку мозкову оболонку) крововиливів - на рівні правої і лівої лобних часток, по базальній поверхні правої півкулі мозку та в ділянці полюсу лівої півкулі мозочка; чисельних зовнішніх ушкоджень на голові - просторої синці чола, носа з переломом носових кісток, обох перед вушних ділянок з поширенням на вушні раковини, вилиць, підборіддя, крововиливів в слизову оболонку губ, крововиливу в м`які тканини правої тім`яно-потиличної ділянки;
- тупа травма грудей у вигляді закритих уламкових переломів 5-9 лівих та 6-8 правих ребер відповідно по передній та середній аксілярних лініях без ушкоджень пристінкової плеври з синцями в їх проекції;
- синці живота, поперекової ділянки; синці в ділянці сідниць та колін.
Встановлена у ОСОБА_9 травма голови за своїми наслідками призвела до розвитку загрозливих для життя явищ - крововиливів під оболонки головного мозку, а тому за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказаний вирок змінити, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.121 КК у виді позбавлення волі на строк сім років.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт вказала, що згідно показань обвинуваченого, він почав наносити удари потерпілому, оскільки той його спровокував, вдаривши без будь-якої причини ззаду по голові поліном, жодних конфліктів чи словесних суперечок між ними не було. Вказану обставину підтвердив і свідок ОСОБА_10 при допиті, а під час проведення слідчого експерименту відтворив обставини нанесення ударів. Також факт нанесення ОСОБА_5 удару по голові підтверджує і висновок судово-медичного експерта, у якому зафіксовано синець волосистої частини голови.
Захисник зазначає, що ОСОБА_5 активно сприяв у розкритті цього злочину, у судовому засіданні щиро розкаявся, попросив у потерпілої вибачення, яка не має на даний час до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_4 про законність оскаржуваного вироку та безпідставність апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК, за викладених у вироку обставин, є правильним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Так, відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Колегія суддів, перевіривши вказане кримінальне провадження в межах апеляційної скарги захисника, вважає, що місцевий суд при постановленні даного вироку в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, за вимогами ст.65 КК, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, місцевим судом було враховано суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також наявність пом`якшуючих покарання обставин, до яких суд відніс щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Окрім того, місцевим судом було надано належну оцінку даним про особу обвинуваченого, зокрема те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, не має судимості, є особою молодого віку, на його утриманні знаходиться малолітня дитина.
Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, про можливість виправлення ОСОБА_5 лише в умовах ізоляції та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу з призначенням йому покарання, наближеного до нижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.121 КК.
Стосовно доводів захисника про віктимну поведінку потерпілого, яка передувала вчиненню цього злочину, то враховуючи встановлені судом першої інстанції обставини даного кримінального правопорушення, зокрема висновок судово-психіатричної експертизи №183/20 від 18.11.2020, згідно якого на момент вчинення інкримінованих йому діянь ОСОБА_5 психічними захворюваннями не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а також кількість нанесених потерпілому ударів та їх локалізацію, вказане не може бути підставою для пом`якшення призначеного покарання.
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла переконання, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог як кримінального процесуального азкону, так і закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни та задоволення апеляційних вимог сторони захисту, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 липня 2021 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 - у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3