Справа № 308/5155/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2022 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , розлученого, на утриманні в якого є неповнолітня дитини, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-
Старший слідчий в особливо важливих справах 2 відділення СВ УСБ України в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним клопотанням, яке мотивує тим, що ОСОБА_4 , діючи як виконавець злочинної групи, маючи умисел на незаконне збагачення за рахунок отримання швидкої винагороди під виглядом реабілітації хворих від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, у не встановлені органом досудового розслідування точні день та час, але не пізніше грудня 2019 року, під патронатом громадської спілки «Міжнародна антинаркотична асоціація», спільно з ОСОБА_8 став учасником організації на території Закарпатської області в м. Ужгороді закладу закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб із категорії наркозалежних та алкоголіків під назвою «Реада», який у свою чергу організував ОСОБА_9 .
Враховуючи складність одноособового утримання великої кількості наркозалежних та алкоголіків, ОСОБА_9 , бажаючи настання кінцевого злочинного результату послідовно, у різний період часу, перебуваючи у невстановлених досудовим слідством населених пунктах Закарпатської області, залучив до організованої ним злочинної групи мешканців м. Ужгорода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким запропонував зорганізуватись у стійке злочинне об`єднання - організовану групу, та отримавши від них згоду довів заздалегідь розроблений ним злочинний план, який полягав у протиправному швидкому збагаченні шляхом незаконного позбавлення волі осіб, які страждають залежностями, під виглядом їх реабілітації від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму за грошову винагороду у створеному ним реабілітаційному центрі «Реада», введення в оману їх родичів з метою отримання грошових коштів протягом тривалого часу у виді щомісячних платежів за так зване лікування.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 знайомі між собою тривалий час у зв`язку з перебуванням в подібних закладах закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції, мали певний досвід, особисті якості та можливості для незаконного утримання осіб із категорії наркозалежних та алкоголіків, а також бажання швидко збагатитись, вищевказаний злочинний план беззаперечно узгодили між усіма членами організованої групи.
Між учасниками організованої групи склались постійні ієрархічні внутрішні зв`язки, які виражаються у попередньому спільному проживанні невстановлених осіб, тобто рядових членів групи, їх лікуванні в даному закладі, з подальшим забезпеченням так званої «ресоціалізції», тобто особам, які проходять лікування певний період часу, надаються повноваження та функції здійснення нагляду за новоприбувшими у центр наркозалежними особами та алкоголіками, з подальшим втягненням їх до злочинної діяльності, безпосереднього викрадення людей та їх примусового утримання в умовах ізоляції.
За час існування, члени організованої групи, з метою виконання узгодженого спільного плану, згідно відведених їм ролей, разом або у визначених ОСОБА_9 складі, беруть участь в її діяльності: підшуковують осіб з кола наркозалежних та алкоголіків в межах Закарпатської області, проводять з ними та їх близькими родичами та членами сімей агітацію, психологічну допомогу, організовують рекламу на Інтернет-ресурсах та залучають до пропаганди осіб з числа громадських діячів.
ОСОБА_4 будучи учасником організованої групи, спільно з її керівником ОСОБА_9 , отримавши доступ до вказаного об`єкту нерухомого майна, спільно та за попередньою змовою у складі із іншим учасником організованої групи та невстановленими особами, з метою систематичного незаконного позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману та зловживання довірою під виглядом надання допомоги хворим від наркотичної залежності і хронічного алкоголізму, організували у АДРЕСА_3 так званий реабілітаційний центр, який в дійсності є приватним закладом закритого типу для незаконного тримання жінок та чоловіків.
Даний заклад представляє собою територію приватного домоволодіння для короткострокового спільного проживання наркозалежних та алкоголіків з обмеженням особистої свободи, а саме: позбавлення права на самостійне його залишення, що забезпечувалось та організовувалось ОСОБА_4 , системою охорони з кола інших невстановлених членів організованої злочинної групи, які здійснюють цілодобовий контроль за поміщеними до цього центру особами.
При цьому, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші не встановлені на даний час особи, під керівництвом ОСОБА_9 , як організатора закладу, незаконно встановили для мешканців реабілітаційного центру режим позбавлення волі та правила вільного пересування, а також пов`язаний із цим розпорядок роботи даного закладу, систему покарань за їх порушення, в тому числі тілесні покарання із спричиненням фізичної болі, залучення пацієнтів на прибирання у побутових приміщеннях проти їх волі, позбавлення повноцінного харчування, нелюдського та такого, що принижує гідність поводження.
ОСОБА_4 , під керівництвом організатора злочинної групи ОСОБА_9 виконував детально розподілені обов`язки і завдання, які уточнювалися під час безпосереднього здійснення конкретного злочину, для досягнення спільної злочинної мети, в тому числі обирав та викрадав з місць проживання чи тимчасового перебування людей, обирав шляхи під`їзду до місць вчинення викрадень та шляхи безпечного від`їзду після здійснення таких, виконував покладені на нього функції під час скоєння кожного злочину.
Члени організованої групи протягом всієї злочинної діяльності інформують один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діють з розподілом ролей за заздалегідь розробленим і схваленим усіма планом, при цьому всі співучасники усвідомлюють, що дії кожного з них є невід`ємною частиною всього обсягу дій при здійсненні злочинів.
Організована злочинна група діє з грудня 2019 року у м. Ужгород, неодноразово вчиняючи викрадення громадян та їх подальше тривале незаконне позбавлення волі.
Надалі, ОСОБА_8 з іншими невстановленими на даний час особами, продовжуючи діяти на виконання узгодженого з організатором ОСОБА_9 злочинного плану сприяв отриманню останнім від родичів ОСОБА_10 грошової винагороди у якості оплати за її реабілітацію з метою позбавлення від наркотичної залежності, і шляхом утримання в зачинених приміщеннях, позбавили волі ОСОБА_10 на тривалий час, та у подальшому спільно з ОСОБА_4 здійснювали над нею цілодобовий нагляд і охорону, з метою контролю за її поведінкою та забезпеченням заборони залишати на свій розсуд територію реабілітаційного центру.
При цьому, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та інші невстановлені особи отримавши вказівки від організатора ОСОБА_9 дотримуватись графіку чергувань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи згідно заздалегідь розробленого плану та розподілу ролей, здійснювали постійний почерговий візуальний нагляд за ОСОБА_10 та проти її волі утримувати у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою подолання можливого опору потерпілої і унеможливлення її втечі з центру, ОСОБА_11 призначив та контролював прийом ОСОБА_10 пероральним шляхом ряду невстановлених досудовим слідством медичних препаратів, які негативно впливали на її фізичний і психологічний стан, викликаючи сонливість.
Таким чином, в ході незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 , у зазначений період часу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у складі з іншими невстановленими особами, під керівництвом організатора ОСОБА_9 , шляхом психологічного примусу, фізичних та моральних страждань внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність поводження, яке полягало у постійному режимі обмеженого харчування, що не поповнює затрати енергії організму, повному тимчасовому позбавленні харчування, позбавленні спокою, а також принизливих дій, утримували потерпілу проти її волі за вказаною адресою до жовтня 2020 року.
Водночас, ОСОБА_10 , побоюючись за своє життя і здоров`я, у першій половині жовтня 2020 року втекла з вказаного центру, вистрибнувши з балкона, який знаходиться на другому поверсі, в результаті чого отримала травми у вигляді перелому п`ятки.
Після чого, очолювана ОСОБА_9 організована група, отримуючи від родичів ОСОБА_12 грошову винагороду у якості оплати за його реабілітацію з метою позбавлення від алкогольної залежності, шляхом утримання в зачинених приміщеннях, позбавила волі ОСОБА_12 на тривалий час та здійснювала над ним цілодобовий нагляд і охорону, з метою контролю за його поведінкою та забезпеченням заборони залишати на свій розсуд територію реабілітаційного центру, організованого в м. Ужгороді.
При цьому, отримуючи вказівки від організатора ОСОБА_9 , ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, дотримуючись графіку чергувань, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи згідно заздалегідь розробленого плану та розподілу ролей, здійснювали постійний почерговий візуальний нагляд за ОСОБА_12 та проти його волі утримували у приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою подолання можливого опору потерпілого і унеможливлення його втечі з центру ОСОБА_8 призначив та контролював прийом ОСОБА_12 пероральним шляхом ряду невстановлених досудовим слідством медичних препаратів, які негативно впливали на його фізичний і психологічний стан, викликаючи сонливість.
В ході незаконного позбавлення волі ОСОБА_12 у зазначений період часу організована група, шляхом психологічного примусу, фізичних та моральних страждань, внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність поводження, яке полягало у постійному режимі обмеженого харчування, що не поповнює затрати енергії організму, повному тимчасовому позбавленні харчування, позбавленні спокою, а також принизливих дій утримували потерпілого проти його волі за вказаною адресою до вересня 2020 року.
Отримуючи вказівки від організатора ОСОБА_9 , з метою подолання можливого опору потерпілого і унеможливлення його втечі з центру, ОСОБА_8 призначив та контролював прийом ОСОБА_13 пероральним шляхом ряду невстановлених досудовим слідством медичних препаратів, які негативно впливали на його фізичний і психологічний стан, викликаючи сонливість.
Окрім цього, під час перебування ОСОБА_13 в центрі, останній був позбавлений можливості провести операцію ока та захворів на двостороннє запалення легень, викликане «Covid-19». При цьому, організована група, понад два тижні утримували ОСОБА_13 із симптомами запалення легень та «Covid -19» до моменту, коли останній почав задихатися та втрачати свідомість, що змусило працівників центру викликати швидку допомогу з подальшою госпіталізацію.
В ході незаконного позбавлення волі ОСОБА_13 у зазначений період часу організована група, шляхом психологічного примусу, фізичних та моральних страждань внаслідок нелюдського та такого, що принижує гідність поводження, яке полягало у постійному режимі обмеженого харчування, що не поповнює затрати енергії організму, повному тимчасовому позбавленні харчування, позбавленні спокою, а також принизливих дій утримували потерпілого проти його волі за вказаною адресою до 30 грудня 2020 року.
У зв`язку з чим, 30.06.2022 року у відповідності до ст. 277-278 КПК України громадянину України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі осіб вчинене організованою групою.
Слідчий у клопотанні вказує, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.
Обґрунтовуючи вказані ризики слідчий у клопотанні зазначає, що кримінальне правопорушення (злочин), який інкримінується підозрюваному є тяжким злочином і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, слідчого судді, суду.
Також, наявний ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, оскільки підозрюваний знайомий зі свідками та іншими підозрюваними, які встановлені під час досудового розслідування, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що останній може наважитись та вдатись до протиправних дій щодо останніх, в тому числі з метою зміни їх показань на свою користь, тобто ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, на даний час особа підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного з незаконним позбавленням волі, та аналізуючи його подальшу діяльність є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення злочину у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також слідчий вказує на неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів оскільки, реальна загроза одержання покарання у вигляді позбавлення волі спонукає людину, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема впливати на свідків та інших підозрюваних, а також виїзд за межі території України, що значною мірою може ускладнити об`єктивне проведення досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні та, як наслідок, уникнення відповідальності. Тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження, а також унеможливить виїзд підозрюваного за межі території України. Застосування до підозрюваного більш м`яких видів запобіжних заходів не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні, оскільки в такому випадку підозрюваний матиме можливість впливати на свідків, покинути територію України та в такий спосіб перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.
З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просить обрати та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
08.07.2022 року через канцелярію суду від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення на клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, в яких зазначає про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, - незаконне позбавлення волі організованою групою. Стверджує, що доводи слідчого про незаконну діяльність ОСОБА_4 , а саме те, що нібито не пізніше 31.05.2020 року він з уншими учасниками організованої групи викрали гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а 14.09.2020 року ОСОБА_13 , є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки підозрюваний не міг брати участь у діяннях як йому інкримінуються в період з 2019-2021 роки, так як проживав у львівській області, а до м. Ужгород потрапив тільки 06.06.2020 року, що на думку сторони захисту, підтверджується довідкою ГО «Міжнародна Антинаркотична Асоціація». Рекомендований курс 6 місяців закритого та з 6 місяців відкритого стаціонару.
У подальшому вирішив залишитися при Центрі та уклав договір з «Центром реінтеграції та адаптації «READA» від 01.08.2021 року про надання волонтерської допомоги, проходив навчання на базових семінарах-тренінгах з хімічної та інших залежностей.
Окрім цього, вказує на недоведеність слідчим існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що такі відсутні, натомість ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, раніше не судимий, позитивно характеризується, був обраний депутатом Дублянської міської ради Шостого і Сьомого демократичного скликання з 2010 по 2020 роки, активно приймає участь у громадському житті міста, з 2016 по 2018 рік був учасником АТО, скарг і зауважень від сусідів і мешканців міста не поступало.
У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_14 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження. Зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, які наведені у клопотанні.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила у задоволенні такого відмовити з підстав наведених у поданих нею до суду письмових запереченнях.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
30 червня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, а саме у незаконному позбавленні волі осіб організованою групою.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вивчивши матеріали клопотання, зокрема дослідивши долучені: протокол допиту потерпілого ОСОБА_13 від 30.01.2021 року, який зазначає, що 14.09.2020 року у вечірній час він знаходився за своїм місцем проживання, куди до нього в будинок зайшов, як йому згодом стало відомо, ОСОБА_15 , працівник центру Міжнародної антинаркотичної асоціації, яка знаходиться в м. Ужгороді по вул. Університетська, 28 та 28 ОСОБА_16 , і насильно, проти волі потерпілого, вивів його з дому, заштовхав до автомобіля, за кермом якого сидів ОСОБА_17 і відвезли потерпілого за адресою АДРЕСА_3 , завели всередину Центру. 12.11.2020 року потерпілого перевели в будинок АДРЕСА_3 . У вказаному центрі йому давали та примушували вжити незрозумілі пігулки, від яких йому ставало дуже погано. Також в поясненнях вказує, що під час перебування у центрі бачив як працівники зв`язували людей «скотчем» та застосовували до них фізичну силу;
протоколи допиту потерпілих ОСОБА_12 від 02.12.2020 року, ОСОБА_10 від 01.06.2022 року, які надали подібні пояснення, зокрема те, що їх, проти їх волі невідомі особи силоміць забрали з дому і відвезли до реабілітаційного центру за адресою АДРЕСА_3 , де утримували.
Також з долученого протоколу допиту потерпілого ОСОБА_18 слідує, що останній 27.05.2022 року прийшов до реабілітаційного центру за адресою АДРЕСА_3 , де підписав документ щодо правил центру строком на 28 днів і в нього відібрали особисті речі, а телефон віддав своїй сестрі. Через два тижні ОСОБА_18 звернувся до ОСОБА_4 та повідомив, що не бажає залишатися у центрі через нелюдське відношення до пацієнтів, однак йому було відмовлено і повідомлено, що останній буде знаходитися у закладі 28 днів, і йому дозволять зв`язатися з рідними тільки через два тижні.
У зв`язку з вищенаведеним , вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а доводи захисника підозрюваного щодо необґрунтованості підозри вважаю безпідставними.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про неможливість ОСОБА_4 брати участь у незаконній діяльності Центру у період з 2019-2021 року через те, що він проживав у м. Львові, а до м. Ужгород приїхав тільки 06.06.2020 року та з цього часу проходив курс психосоціальної реабілітації закритого типу в ГО «Міжнародна Антинаркотична Асоціація» протягом одного року, оскільки такі тільки стверджують, що підозрюваний проходив курс реабілітації, а не те, що ОСОБА_4 у цей період не перебував у м. Ужгороді, зокрема з 2019 року по 06.06.2020 року.
Крім того, з пояснень потерпілого ОСОБА_13 слідує, що саме ОСОБА_4 був за кермом автомобіля, коли його насильно забрали з дому та відвезли до Центру, а саме 14.09.2020 року.
Також за даними довідки ОСК МВС України ОСОБА_4 був засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, вирок набрав законної сили 10.07.2021 року, що також ставить під сумнів доводи захисника про перебування підозрюваного на реабілітації в закритому стаціонарі та не покидав його приміщення.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрівається у вчиненні тяжкого злочину, розуміючи невідворотність свого покарання може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Окрім цього, слідчий суддя бере до уваги й ті обставини, що підозрюваний перебуваючи на волі може незаконно вливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі дані про їх особу, місце їх проживання, з метою зміни їх показів на його користь, шляхом умовлянь, підкупу, шантажу чи погроз, тим самим буде перешкоджати кримінальному провадженню та може вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому враховуючи, що ОСОБА_4 раніше притягався за злочини проти здоров`я особи.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, злочин вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні проведення АТО.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку із наведеним клопотання слідчого підлягає до задоволення.
У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
У відповідності з ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2022 року складає 2 481 гривень, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, розміру доходу від протиправних дій, які йому інкримінуються, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок (80х2481). Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України та забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.
У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , розлученого, на утриманні в якого є неповнолітня дитини, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесяти) днів.
Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно в залі суду.
Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до 02 вересня 2022 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок (80х2481).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_17 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Закарпатська область, м. Ужгород, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02 вересня 2022 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 15.07.2022 року об 11 год. 55 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1