Справа № 752/5423/22
Провадження № 1-кс/752/1726/22
У Х В А Л А
Іменем України

27 травня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000178, відомості щодо якого 09.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2, ч. 3 ст. 191 КК України, про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.
Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.
СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000178 від 09.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2, ч. 3 ст. 191 КК України, розпочате за матеріалами Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України щодо виявленого факту передачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, а також службовими особами ТОВ «ТД «Насосхолдинг» () і ПРАТ «Свеський насосний завод» (), матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та/або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України.
Досудовим розслідуванням установлено, що посадовими особами ТОВ «ТД «Насосхолдинг» та ПРАТ «Свеський насосний завод», бенефіціарним власником яких є громадянка України ОСОБА_4 (донька колишнього Міністра оборони України ОСОБА_3 ), протягом 2015-2022 років здійснено понад 200 поставок виробленої продукції на територію країни-агресора російської федерації. Отримувачі вказаних товарів (близько 90% виробленої продукції) є ТОВ «ТД «Свесский насосный завод» та ТОВ НПК «ОСО». В подальшому вказана продукція поставлялась на підприємства оборонно-промислового комплексу країни-агресора російської федерації, а саме на «Казанський державний пороховий завод», «Тамбовський пороховий завод» та «Пермський пороховий завод».
Згідно інформації, розміщеної на офіційному сайті ПРАТ «Свеський насосний завод», встановлено, що продукцію даного заводу реалізовували на території країни-агресора російської федерації чотири компанії, в тому числі ТОВ «ТД «Свесский насосный завод» та ТОВ НПК «ОСО». Також, факт постачання ПРАТ «Свеський насосний завод» продукції на територію країни-агресора російської федерації, підтверджується вантажно-митною документацією, відповідно до якої з 2018 по 2022 рік здійснено більше 200 операцій з постачання продукції на адресу російських підприємств.
Водночас, встановлено, що засновником (частка 100 %) ТОВ «ТД «Свесский насосный завод» є ОСОБА_5 (сестра колишнього Міністра оборони України ОСОБА_3 ), яка також є засновником та керівником близько 15 підприємств на території країни-агресора російської федерації та окупованого АР Крим.
Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 підконтрольні, а афілійовані ряд підприємств ТОВ «Промислова інвестиційна група транспортного машинобудування «Інтер Кар Груп» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «УКРКОМПЛЕКТ ПЛЮС» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник та керівник); ТОВ «ПЛЕМЗАВОД «АТМАНАЙ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «АУРУМ ТРАНС» () (остання значиться як засновник); ТОВ «ГЕРОН-ТРЕЙД» () (остання значиться як засновник); ПрАТ «ЦУКРОГІДРОМАШ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ПРАТ «СВЕСЬКИЙ НАСОСНИЙ ЗАВОД» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ДИЗЕЛЬНИЙ ЗАВОД» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ПАТ «ЗНВКІФ «СТАРТАП» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «АУРУМ ГРУП» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник та засновник); ПСП «ТАВІЛЬЖАНСЬКЕ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ПП «МАРАНТА» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «СМОЛИ УКРАЇНИ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «АЛЬГАР» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ІНРИДАН ЛТД» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «СТАРТАП ФІНАНС» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ПРЕСМАШ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ХІМКОНЦЕРН 2008» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ТРАНС ЕНЕРДЖИ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ТД «НАСОСХОЛДИНГ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «НОВІ ЛЮДИ ПРОДАКШЕН» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник); ТОВ «ІНТЕР КАР ІНЖИНІРИНГ» () (остання значиться як засновник, частка 25%); ТОВ «АУРУМ РЕЙЛ» () (остання значиться як кінцевий бенефіціарний власник).
Згідно з висновком судового експерта ОСОБА_6 за результатами проведення економічного дослідження фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Дизельний завод» () за період з січня 2021 року по січень 2022 року з ТОВ «Аурум Транс» (), ТОВ «Експрес пружини» (), ТОВ «Каргоремтранс» () встановлено, що ТОВ «Дизельний завод» () за період з січня 2021 року січень 2022 року було ймовірно завищено податковий кредит декларацій з податку на додану вартість у сумі 6 616 854 грн., у зв`язку з чим, в порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. N2755-VI (із змінами та доповненнями) за період з січня 2021 року січень 2022 року ймовірно не донараховано та не сплачено до державного бюджету України та на спеціальні рахунки, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів податку на додану вартість у сумі 6 616 854 грн.
24 лютого 2022 року о 5 годині Президент російської федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.
Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації та Збройних Сил російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська російської федерації вдерлися сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено до 25.05.2022.
Таким чином, вищезазначені встановлені особи організували фінансування дій, які вчиняються з метою насильницької зміни та захоплення державної влади в Україні, а також змін меж її території, шляхом військового нападу збройних сил російської федерації.
Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч. 3 ст. 110-2 Кримінального кодексу України, санкція якого передбачає безальтернативне застосування конфіскації майна.
27 травня 2022 року прокурор ОСОБА_2 подав додаткові пояснення до клопотання про арешт майна та долучив до матеріалів справи копію витягу з ЄДРДР від 26.05.2022 року та копію протоколу допиту свідка від 26.05.2022 року у кримінальному провадженні № 0000178 від 09.05.2022.

Долученими до справи копіями доказів та додатковими поясненнями прокурор стверджує, що метою накладення арешту на майно третіх осіб є забезпечення речових доказів, як таких, що є об`єктами кримінально- протиправних дій та набуті в результаті вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, тобто відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України.

Інформація з реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана за частковим співпадінням за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 (ТОВ «МАРАНТА»), де право власності на визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000178 від 09.05.2022 об`єкти нерухомого майна належить ТОВ «МАРАНТА» та набуте у період часу, який розслідується СУ ГУНП у м. Києві, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, і можливої причетності службових осіб ТОВ «МАРАНТА» до вказаного кримінального правопорушення.

Беручи до уваги те, що наявна сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане в клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КПК України, було об`єктом кримінально протиправних дій, тобто відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, прокурор просив клопотання задовольнити.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000178 від 09.05.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2, ч. 3 ст. 191 КК України, розпочате за матеріалами Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України щодо виявленого факту передачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, а також службовими особами ТОВ «ТД «Насосхолдинг» () і ПРАТ «Свеський насосний завод» (), матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу та/або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України та окрім цього, органом досудового розслідування встановлюються факти, що протягом 2014-2022 років ОСОБА_4 за попередньою змовою із службовими особами підконтрольних та афілійованих підприємств, а саме: ТОВ «ТД «Насосхолдинг», ПРАТ «Свеський насосний завод», ТОВ «ПІГТМ «Інтер KP Груп» ТОВ «Укркомплект Плюс», ТОВ «Племзавод» «Атманай», ТОВ «Аурум Транс», ТОВ «Аурум Транс», ТОВ «Герон-Трейд» ПрАТ «Цукрогідромаш», ТОВ «Дизельний Завод», ПАТ «ЗНВКІФ «Стартап», ТОВ «Аурум Груп», ПСП «Тавільжанське», ПП «Маранта», ТОВ «СМОЛИ УКРАЇНИ», ТОВ «АЛЬГАР», ТОВ «Інридан ЛТД», ТОВ «Стартап Фінанс», ТОВ «Пресмаш», ТOB «Хімконцерн 2008», TOB «Транс Енерджи», TOB «ТД «Насосхолдинг», TOB «Нові Люди Продакшен», ТОВ «Інтер Кар Інжиніринг», ТОВ «Аурум Рейл», вчинили привласнення чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, що спричинило збитки.
Відповідно до протоколу допиту свідка від 26 травня 2022 року, останній повідомив, що під час здійснення оперативно-службової діяльності отримано відомості щодо можливого налагодження колишнім Міністром оборони України ОСОБА_3 (наразі - громадянин рф), ОСОБА_4 (донька ОСОБА_3 ), ОСОБА_5 (сестра ОСОБА_3 ) та іншими невстановленими особами протиправного механізму фінансування дій, направлених на повалення конституційного ладу та зміни меж території України, які полягали здійсненні поставок протягом 2018-2022 року продукції, зокрема на територію країни-агресора рф. Отримувачами вказаних товарів (близько 90% виробленої продукції) є ООО «ТД «Свесский насосный завод» та ООО НПК «ОСО». В подальшому вказана продукція поставлялась на підприємства оборонно-промислового комплексу рф, а саме «Казанський державний пороховий завод», «Тамбовський пороховий завод» та «Пермський пороховий завод». Вказана інформація підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті ПРАТ «Свеський насосний завод», відповідно до якого продукцію заводу на території російської федерації реалізовує чотири компанії, в тому числі ООО «ТД «Свесский насосный завод» та ООО НПК «ОСО».
Метою арешту майна прокурор зазначає забезпечення збереження речових доказів що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження вказаного майна на користь третіх осіб.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Постановою старшого слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , нерухоме майно, зокрема: нежитлове приміщення, торгівельно-виставковий зал в підземному пішоходному переході (літера «А»), загальною площею 375,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ПП «МАРАНТА» () визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000178 від 09.05.2022 як майно, що було об`єктом кримінально протиправних дій у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 с. 191 КК України, тобто відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КК України.

Інформація з реєстру речових прав на нерухоме майно, отримана за частковим співпадінням за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_1 (ТОВ «МАРАНТА»), де право власності на визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000178 від 09.05.2022 об`єкти нерухомого майна належить ТОВ «МАРАНТА» та набуте у період часу, який розслідується СУ ГУНП у м. Києві за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, і можливої причетності службових осіб ТОВ «МАРАНДА» до вказаного кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування спеціальної конфіскації, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчої судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчої судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя зауважує, що при вирішенні питань про накладення арешту слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -
УХВАЛИВ:
1. Клопотання задовольнити.
2. Накласти арешт на:
нежитлове приміщення, торгівельно-виставковий зал у підземному пішоходному переході (літера «А»), загальною площею 375,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ПП «МАРАНТА» (), заборонивши їх відчуження та розпорядження.
3. Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором у кримінальному провадженні.
4. На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1