Дата документу 14.07.2022 Справа № 554/3613/22
У Х В А Л А

14 липня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0001004 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарове, Золочівського району Харківської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, судимого

06 листопада 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, звільненого від відбування покарання на мідставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

17 червня 2005 року Ленінським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

04 березня 2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 353 КК України до 1 року позбавлення волі;

04 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 353 КК України до 4 років позбавлення волі;

03 березня 2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

20 травня 2016 року Ленінським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

18 липня 2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта середня, незаміжньої, не працюючої, судимої

10 червня 2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали кримінального провадження № 0001004по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, зазначила, що підозра останніх у вчиненні інкримінованого правопорушення є обґрунтованою. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, спосіб його скоєння, характеристику особи кожного з обвинувачених, їх поведінку як до, так і під час скоєння злочинів та вважала, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу є всі підстави, що вони можуть переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинувачених заперечував проти задоволення клопотань прокурора вважаючи їх необґрунтованими, а ризики нею не доведеними, у зв`язку з чим просила змінити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Строк дії тримання кожного з обвинувачених під вартою закінчується 23 липня 2022 року, тому на цей час виникла необхідність у вирішенні питання про продовження строку дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії», обмеження права особи на свободу і особисту недорканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обгрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою можу бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої поваги.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, на теперішній час судовий розгляд в даному кримінальному провадженні триває, свідки в цьому кримінальному провадженні не допитані, у зв`язку з чим суд погоджується з доводами прокурора про можливість впливу обвинувачених на цих осіб, у зв`язку з чим вони можуть змінити свої показання або відмовитися від їх давання, а також щодо наявності ризику ухилення обвинувачених від суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, суд приймає до уваги доводи прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, з огляду на той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 є неодноразово засудженим за корисливі злочини та має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, а ОСОБА_7 , будучи судимою за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, вчиненного в період іспитового строку, що свідчить про схильність обвинувачених до протиправної діяльності.

Таким чином, судом досліджувалася можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченим у відповідності до клопотання захисника, однак в судовому засіданні не встановлено достітніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку останніх.

На підставі наведеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо кожного з них, не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт їх перебування в умовах ізоляції, на думку суду, не міг відмінити або змінити настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ними аналогічних дій.

Будь-яких даних про зменшення вищезазначених ризиків до суду не надано, а відтак, судом не встановлено підстав для застосування відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 травня 2022 року кожному з обвинувачених було обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), а відтак, вважає за необхідне визначити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заставу саме в такому розмірі, вважаючи що це буде достатнім для виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з визначенням розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити.

Обраний щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 вересня 2022 року, кожному.

Визначити обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620,00 грн, кожному.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого, за якого вона була внесена, з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений, відносно якого вона була внесена, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, обов`язків на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 липня 2022 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченими з дня вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 14 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_8