ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.10.2018 за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

залишено без задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що відповідно до характеристики засудженого від 13.10.2021 ОСОБА_7 за період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, заохочувався один раз з метою стимулювання права слухняної поведінки, дисциплінарних стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає, у відношенні до представників адміністрації ввічливий, проте виконує законні вимоги лише під контролем. До праці ставиться посередньо, не завжди в повному обсязі виконує доручену роботу.

Крім того, рішенням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно - дострокового звільнення від відбування покарання від 13.10.2021 відмолено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

Суд, також, звернув увагу на той факт, що ОСОБА_7 двічі судимий, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин, за який засуджений вироком суду 25.10.2018.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 та в його інтересах - захисник ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Захисник ОСОБА_8 вказує, що Дзержинський районний суд не в повному обсязі взяв до уваги всі обставини справи. Зазначає, що за час відбування покарання в установі ДУ «Олексіївська виправна колонія №25» засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінну поведінку та ставлення до праці заохочувався 19.11.2020 у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою з особової справи від 07.10.2021.
Крім того зазначає, що ОСОБА_7 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом та іншими засудженими, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне ліжко та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, завжди намагається дотримувати охайний зовнішній вид, дбайливо ставить до майна установи.
Також, на даний час засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, на заходи виховного та профілактичного виливу реагує, завжди робить належні висновки позитивної спрямованості, займається самоосвітою, тобто став на шлях виправлення.
Засуджений ОСОБА_7 вказує, що місцевий суд не дав йому можливість поспілкуватись з його захисником, хоча він заявляв про це клопотання.
Крім того зазначає, що суд не взяв до уваги, що на момент розгляду клопотання, в нього було вже два заохочення від керівництва колонії, в 2017 році він захворів на туберкульоз і не дивлячись на це все рівно працював, не взяв до уваги, що за чотири роки не вчинив жодного порушення і мав право не працювати, однак він все рівно працював, поки не погіршився стан здоров`я і його етапували в ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» для лікування.
Також просить врахувати, що він перебував в ДУ «Харківський слідчий ізолятор № 27» з 21.09.2017 по 09.07.2019 в камерній системі та має право на пільги по УДО.
Окрім цього, в 2015 році він добровільно хотів вступити до лав Збройних Сил України, але у зв`язку із станом здоров`я, його не взяли.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 апеляційні скарги, подані в інтересах засудженого, підтримали та просили ухвалу суду скасувати, звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково. Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційних скарг засудженого та його захисника, вважав рішення районного суду законним та обгрунтованим і просив залишити його без змін.

Мотиви суду.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання, а саме: станом на час розгляду судом питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання, що узгоджується з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 13.10.2021 вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.09.2017. За час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вимоги режиму тримання не порушував, не заохочувався, до праці не залучався.

З 15.08.2019 відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, дисциплінарних стягнень не мав, адміністрацією установи один раз заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки.

З 16.09.2021 проходив курс лікування в Темнівській багатопрофільній лікарні № 100 в ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)». В установі режим не порушував, дисциплінарних стягнень не мав. Адміністрацією не заохочувався.

З 01.10.2021 відбував покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушує, дисциплінарних стягнень не має, адміністрацією установи не заохочувався.

До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу.

Таким чином, згідно з вказаною характеристикою, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 має лише 1 заохочення отримане ним 19.11.2020, а до виконання роботи ставиться посередньо.

Окрім цього, апеляційним судом встановлено, що після прийняття рішення районним судом про відмову у застосуванні до засудженого умовно-дострокового звільнення, постановою від 24.01.2022 (а.о.с. 173) ОСОБА_7 отримав заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та Правилами внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Поміж тим, вже 17.03.2022 ОСОБА_9 допустив істотне порушення режиму утримання, а саме розмовляв з представником адміністрації установи підвищеним тоном вживаючи жаргонні слова, розмахував руками, погрожував фізичною розправою після свого звільнення, чим створив серйозну загрозу підтриманню правопорядку в установі.

У зв`язку з цим, відповідно до рішення комісії Установи від 18.03.2022 (ч. 2 а.о.с. 188) та постанови від 18.03.2022 (ч. 2 а.о.с. 184) засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням стягнення у виді поміщення у ДІЗО строком на 7 днів.

Отже з урахуванням наведеного, поведінка засудженого ОСОБА_7 протягом всього строку відбування покарання не була сумлінною, а тому на даний час неможливо стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 досяг необхідного ступеню виправлення, який би беззаперечно свідчив про доведення засудженим сумлінною поведінкою і ставленням до праці свого виправлення та можливості застосування до нього положень ст. 81 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що йому місцевим судом не було надано можливості поспілкуватись з його захисником, ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не підтримані.
За таких обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4