Справа № 465/2560/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/450/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2022 року клопотання ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Встановлено строк тримання ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою строком 60 днів, тобто до 21 липня 2022 року включно.
На дану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2022 року скасувати та на підставі ст. 194 КПК України постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник покликається на те, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з порушення норм процесуального права, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що згідно заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор посилається на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, однак з таким, сторона захисту не погоджується з огляду на те, що в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторона захисту вважає, що прокурором не надано жодних доказів, на підставі яких слідчий чи прокурор дійшов висновку про наявність одного чи кількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації на адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою ОСОБА_6 проживає разом зі своїми батьками, дружиною та малолітньою дочкою.

Наголошує, що подія, яка інкримінується ОСОБА_6 мала місце 17.05.2022, відомості в ЄРДР внесені лише 21.05.2022, цього ж дня були проведені першочергові слідчі дії. В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затриманий не був. 22.05.2022 в приміщенні ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 оголошено підозру та цього ж дня обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, ОСОБА_6 самостійно прибув для оголошення йому підозри та обрання запобіжного заходу, що зайвий раз підтверджує, що останній не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Стверджує, що жодних доказів (рапортів, заяв чи ін.) на підтвердження ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні стороною обвинувачення не представлено, а відтак вказаний ризик є припущенням прокурора. Захисник вважає, що вказаний ризик може бути усунутий шляхом покладення на підозрюваного відповідного обов`язку, передбаченого ст. 194 КПК України при обранні йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, апелянт вказує, що ОСОБА_6 інкримінують вчинення кримінального правопорушення, яке він вчинив 17.05.2022, підозру оголошено 22.05.2022, однак органом досудового розслідування не представлено жодного доказу, що останній з цього часу чи до обрання запобіжного заходу вчинив інше кримінальне правопорушення, продовжив кримінальне правопорушення, у якому підозрюється чи притягався протягом цього часу, або раніше до будь якої відповідальності.

Звертає увагу, що згідно поданого прокурором клопотання останній просив слідчого суддю застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із можливістю внесення альтернативної застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Акцентує, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні у кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яка не входить до переліку ст.183 КПК України при яких слідчий суддя у разі постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

Наголошує, що не визначивши розмірі застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя фактично вийшов за межі заявленого прокурором клопотання, оскільки сторона обвинувачення просила слідчого суддю у разі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити йому заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, хоча в ухвалі зазначено, що клопотання прокурора задоволено повністю.

Зазначає, що з врахуванням майнового стану ОСОБА_6 та його сім`ї, те, що підозрюваний не має у приватній власності рухомого чи нерухомого майна, його соціального статусу та зв`язків, така сума застави для нього є завідомо непомірною, та яку його родичі не зможуть внести.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника адвоката ОСОБА_10 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечив проти розгляду такої у відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив апеляційну скаргу і просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СВ ЛРУП №2 ГУ Національної поліції у Львівській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 21.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Так, ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`ять до восьми років.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у точно невстановлений слідством час приблизно з 22:15 год. по 23:12 год. 17.05.2022, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Кульпарківська, 93, усвідомлюючи, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , з корисливих мотивів, таємно, скориставшись тим, що його дії не були помічені сторонніми особами, шляхом зламу навісного замка проник до складського приміщення, за вище вказаною адресою, звідки викрав 77 бронеплит власного виготовлення та 44 бронежилетів (плито носки) «OSPREY», які належать громадській спілці «Фундація «Відкритий Діалог» , чим задав матеріальної шкоди на загальну суму 450 000 гривень.
22.05.2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, які містяться в: заяві ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення від 21.05.2022 року; протоколі огляду місця події від 21.05.2022 року; протоколами обшуків від 21.05.2022 року; протоколі огляду речей виявлених та вилучених 21.05.2022 року під час проведення огляду місця події та постановою про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні; протоколах огляду речей виявлених та вилучених 21.05.2022 під час проведення обшуків та постановами про визнання їх речовими доказами у кримінальному провадженні; допиті свідка ОСОБА_12 від 22.05.2022 року, слідчому експерименті зі свідком ОСОБА_12 від 22.05.2022 року та інших матеріалах кримінального провадження.
Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, апеляційний суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими.
Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що останній міг вчинити дане кримінальне правопорушення.
Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Прокурором доведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме слідчим суддею встановлено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Покликання захисника на відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційним судом не приймаються, оскільки такі належним чином не обґрунтовані.
Разом з тим, слідчий суддя, прийнявши обґрунтоване рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не оцінив наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Матеріалами клопотання встановлено, що слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Колегією суддів, при вивченні матеріалів справи встановлено, що слідчий суддя не визначаючи розмір застави мотивував своє рішення лише тим, що підозрюваний вчинив злочин під час воєнного стану та заволодів військовою амуніцією, яка призначено для потреб Збройних сил України.
ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п.31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що відмова у застосуванні застави без здійснення судового контролю у даному випадку, буде несумісною з вимогами п.3 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
У відповідності до положень ч.ч.4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Віповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як встановлено колегією суддів, обставини, передбачені ч.4 ст. 183 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні відсутні.
Таким чином, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винним ОСОБА_6 , особу підозрюваного, який раніше не судимий і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, є одруженим, має утриманні доньку ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює та ніколи офіційно ніде не працював, колегія суддів приходить до висновку, що правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід (як про це просить апелянт) колегія суддів не вбачає і вважає, про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 173 670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Таким чином, виходячи з вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задоволити клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити йому розмір застави в порядку, передбаченому ч.3 ст. 183 КПК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Клопотання ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівської області ОСОБА_9 про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу задовольнити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173 670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн.
У разі внесення застави на підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду на першу вимогу;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утриматися від спілкування із потерпілими, свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти), інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Застава може бути внесена на розрахунковий рахунок Львівського апеляційного суду (ЄРДПОУ 42262398, ДКС України, м. Київ, МФО 820172, рахунок НОМЕР_1 ).
У разі невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Датою закінчення строку дії ухвали визначити до 20 липня 2022 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді