КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/454/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.10.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника власника арештованого майна адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою представника власника арештованого майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000616 від 05.09.2022 року.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000616 від 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Співробітниками залізничної воєнізованої охорони 04 вересня 2022 затримано машиніста тепловозу ОСОБА_8 біля власного автомобіля у Кременчуцькому парку ст. Знам`янка з 2 каністрами дизельного пального, ємністю 20 літрів кожна, що належить Одеській залізниці.

У подальшому, цього ж дня, поліцією проведено огляд місця події ділянки місцевості, яка знаходиться по центру між електричною опорою № 368 та приміщенням ПТО в Кременчуцькому парку станції Знам`янка-сортувальна міста Знам`янка Кіровоградської області, під час якого ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції 2 полімерні каністри із дизельним паливом, по 20 літрів у кожній.

Вилучені речі визнані речовим доказом постановою слідчого від 05.09.2022.

Із клопотанням про арешт вилученого майна з метою збереження речових доказів слідчий відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді.

Одночасно слідчий просив суд поновити пропущений строк звернення з даним клопотанням до слідчого судді. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду з даним клопотанням вказане перебування слідчого у службовому відрядженні, надано наказ про відрядження слідчого до м. Інгулець, де останній перебував із 08.00 05.09.2022 до 22.00 05.09.2022, що унеможливило своєчасне подання клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши вказане клопотання, постановив поновити слідчому строк звернення до суду із клопотанням про арешт майна, задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, зазначене у клопотанні: 2 (дві) полімерні каністри із дизельним паливом, по 20 літрів у кожній.

Своє рішення мотивував тим, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, може бути використане як доказ, необхідне для проведення слідчих дій, зокрема проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні. Незастосування арешту на це майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі представник власника арештованого майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Слідчим порушено вимоги ст. 171 КПК України, а саме він не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у визначений строк наступного робочого дня після вилучення майна.

Сторона захисту не погоджується, що причини пропуску строку звернення із клопотання про арешт майна до суду є поважними.

Із клопотанням про арешт майна до суду вправі звернутись також й прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, що встановлює ст. 171 КПК України.

У кримінальному провадженні № 0000616 від 05.09.2022 року визначено групу слідчих, а тому, крім слідчого ОСОБА_9 , до слідчого судді із клопотанням про арешт майна міг звернутись інший слідчий з групи слідчих або прокурор.

Крім того, захист вказує, що ОСОБА_8 не видавав каністри дизельного пального добровільно, вважає це майно своєю власністю, оскільки придбав його того дня.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вивчивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 173 КПК України, ч. 2, регламентовано: При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Держава може вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів

Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Спадея і Скалабріно проти Італії» від 1 вересня 1995 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28 липня 1999 року зазначено, що втручання у право власності допустиме лише тоді, коли воно переслідує легітимну мету в суспільних інтересах.

Європейський суд звертає увагу на низку параметрів, яким повинні відповідати застосовані державою заходи щодо конкретних прав (наявність правових підстав для обмеження прав і свобод, що передбачає можливість обмеження права виключно в порядку, встановленому чинним законодавством; обумовленість обмеження легітимною метою; пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав і свобод з огляду на легітимну мету, яку держава намагалася досягти, запровадивши відповідне обмеження).

У конкретному випадку колегія суддів вважає доцільним застосування у кримінальному провадженні заходу його забезпечення арешт майна, і таке втручання та обмеження прав окремих осіб передбачені кримінальним процесуальним законом й обумовлені виконанням завдань кримінального провадження, проведенням ефективного досудового розслідування, належним збереженням доказів у кримінальному провадженні.

Тож, як встановлено, СВ відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000616 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Співробітниками залізничної воєнізованої охорони 04 вересня 2022 року, біля залізничних колій у Кременчуцькому парку ст. Знам`янка у м. Знам`янка Кіровоградської області затримано машиніста тепловозу ОСОБА_8 , при якому виявлено 2 полімерні каністри дизельного пального, ємністю 20 літрів кожна, що належить Одеській залізниці, які останній переніс із маневрового тепловозу ЧМЕЗ № 3797 до свого автомобіля марки «Lada-2171», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як також встановлено, ОСОБА_8 того дня працював, і до моменту його виявлення охороною, переносив дизельне пальне до свого автомобіля.

Місце події оглянуто 04 вересня 2022 року, про що складено відповідний протокол, а 05 вересня 2022 року вилучені дві полімерні каністри із дизельним паливом ємністю по 20 літрів кожна - визнані речовими доказами.

Майно, на яке накладено арешт (полімерні каністри з дизельним пальним по 20 літрів об`ємністю кожна), виявлене і вилучене під час огляду місця події, відповідає критеріям ст. 98 КПК України; дане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тож, висновки слідчого судді про доцільність й необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження є обгрунтованими, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого про арешт майна.

Відносно незгоди захисту в частині висновків слідчого судді про поновлення слідчому пропущеного строку звернення із клопотанням про арешт майна до слідчого судді.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 5 ст. 171 КПК України: з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач; клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

В аспекті вимог кримінального процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом.

Отже в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини через які цей строк пропущено.

Як убачається з матеріалів клопотання, слідчим, який здійснює досудове розслідування, призначений ОСОБА_9 .

Подаючи до слідчого судді клопотання про арешт майна, слідчий у кримінальному провадженні одночасно клопотав про поновлення йому пропущеного строку звернення із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, мотивувавши причини пропуску такого строку перебуванням у службовому відрядженні.

Дійсно, як слідує з матеріалів клопотання, Наказом начальника ГУНП в Кіровоградській області від 02.09.2022 № 749 старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції № 1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 відряджено у службове відрядження з 04 по 05 вересня 2022 року до м. Інгулець Дніпропетровської області.

У службовому відрядженні слідчий перебував до 22 години 00 хвилин 05 вересня 2022 року.

Тобто, заявлене слідчим клопотання про поновлення строку об`єктивно містить обґрунтовані підстави для його поновлення, наведено достатні аргументи у підтвердження поважності причин, які слугували підставою для поновлення такого строку з урахуванням вимог ст. 117 КПК України.

Вказані обставини слідчим суддею прийняті до уваги та правильно оцінені.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника арештованого майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2022 року, якою задоволено клопотання про арешт майна у межах кримінального провадження № 0000616 від 05.09.2022 року, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4