справа № 208/3109/22
№ провадження 1-в/208/239/22
УХВАЛА
Іменем України

11 липня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої 04.03.2019 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, яка згідно з вироком суду значиться проживаючою за адресою: АДРЕСА_1

встановив:
До Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшло подання Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення засудженої за вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської від 04.03.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у вигляді штрафу розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, ОСОБА_4 в зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду.
Подання вмотивовано тим, що вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.03.2019 року, який набрав законної сили 04.04.2019 року, надійшов для виконання до Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 05.11.2019 року. В цей же день, 05.11.2019 року, ОСОБА_4 направлено повідомлення про необхідність сплатити штрафу.
Відповідно до частини першої статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
У зв`язку з неповідомленням ОСОБА_4 у встановлений законом строк про сплату штрафу, 05.11.2019 року до Заводського районного суду направлено подання стосовно громадянки ОСОБА_4 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі на підставі ч. З ст. 26 КВК України. Ухвалою Заводського районного суду від 22.11.2019 року подання органу пробації від 05.11.2019 року залишено без задоволення.
03.12.2019, 02.12.2020, 14.07.2021 та 28.10.2021 року з метою повторного вручення засудженій повідомлення про необхідність сплати штрафу, персоналом відділу неодноразово здійснювалися виходи за адресою, зазначеною у вироку суду: АДРЕСА_1 . На момент перевірок двері вищезазначеної квартири ніхто не відчинив. Повідомлення від 02.12.2019 року №21/8/6175-19, 02.12.2020 року за вихідним №21/8/5769-20, 14.07.2021 року за вихідним № 21/8/3741, 28.10.2021 року за вихідним № 21/8/5612-21 залишено в дверях квартири. Співробітниками Заводського районного відділу, опитано сусідів, які пояснили, що тривалий час громадянку ОСОБА_4 за місцем проживання не бачать.
Відповідно до повідомлення Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровської області, яке надійшло до органу пробації 29.06.2021 року встановлено, що при відвідуванні місця мешкання громадянки ОСОБА_4 двері квартири ніхто не відчинив, на залишене у дверях запрошення до поліції ніхто не прибув. Де знаходиться остання сусіди не знають.
Повторно, 02.01.2020 року за вихідним № 21/8/29-20, 19.04.2021 року за вихідним № 21/8/2221-21, 19.07.2021 року за вихідним № 21/8/3782-21 до Заводського районного суду направлено подання стосовно громадянки ОСОБА_4 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі на підставі ч. З ст. 26 КВК України.
Ухвалами Заводського районного суду від 26.08.2020 року, 04.06.2021 року, 31.05.2022 року подання органу пробації від 02.01.2020року, 19.04.2021 року, 19.07.2021 року залишено без задоволення.
09.11.2020 року, 14.01.2021 року та 13.07.2021 року на адресу Кам`янської окружної прокуратури направлено інформацію щодо відмови суду у задоволенні вищезазначених подань органу пробації. Відповіді так і не надходили.
Таким чином, враховуючи, що строк виконання вказаного вироку, відповідно до ч.1ст.80 КК України, закінчився, начальник Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області звернувся до суду з вказаним поданням.
Представник Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника, подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити з підстав наведених у такому.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні залишив вирішення питання щодо задоволення подання на розсуд суду.
Засуджена в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду подання була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обовязковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання без засудженої.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вбачається з вироку Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської від 04.03.2019 року, ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначено їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 04 квітня 2019 року.
Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.
Як вбачається з матеріалів подання, засуджена до звернення начальника Державної установи Центр пробації до суду з вищевказаним поданням, штраф призначений вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської від 04.03.2019 року, не сплатила.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях засудженої ухилення від виконання вироку суду, суд приходить до наступного.
Главою 5 КВК України передбачено порядок виконання кримінального покарання у виді штрафу.
Статтею 26 КВК України передбачається порядок заміни штрафу у разі його несплати.
Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, слід дійти до висновку, що не відбування покарання у виді штрафу та ухилення від відбування покарання у виді штрафу не тотожні поняття і тягнуть за собою різні наслідки. Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, отже висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 04.04.2019 року до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст. 80 КК України, закінчились.
Існування в Кримінальному кодексі України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.
В той же час суд зазначає, що редакція ч. 3 ст. 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК.
Отже, дійшовши висновку про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Наведені висновки суду обґрунтовані також правовою позицією ВСУ висловленою в постанові від 24 грудня 2015 року 5-324кс15 винесеної за результатом неоднакового застосування положень ст. 80 КК України в якій дійшов висновку про те, що вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що термін виконання вироку Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської від 04.03.2019 року сплив, а обставин, які б свідчили про ухилення засуджено від відбування покарання не встановлено.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, про можливість та доцільність звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 26, 27 КВК України, -

постановив:
Подання начальника Заводського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання призначеного вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської від 04.03.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1