Справа № 348/435/22
Провадження № 11-кп/4808/239/22
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

19 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000186 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2022 року,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Під час апеляційного розгляду 19 вересня 2022 року від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу.

Прокурор мотивує клопотання тим, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, за вчинення якого ОСОБА_7 засуджено оскарженим вироком, є тяжким злочином, санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вказує, що підставою продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки усвідомлює неминучість покарання, немає соціальних зв`язків, після спричинення тілесних ушкоджень кожного разу покидав місце події та переховувався від правоохоронних органів. Обвинувачений може незаконно впливати на свідків з метою скасування або зміни судового рішення, оскільки вину у вчиненому не визнав, йому відомі анкетні дані свідків, він з ними знайомий безпосередньо, проживає з ними в одному приватному домоволодінні та перебуває з ними у родинних стосунках. Обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки декілька разів вчиняв із потерпілим конфлікти, в ході яких завдавав йому тілесні ушкодження та внаслідок яких потерпілий помер, самі обставини кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а від співмешканців неодноразово приходили до правоохоронних органів повідомлення про вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння конфліктів.

На думку прокурора, жоден з більш м`яких запобіжних заходів як тримання під вартою не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігти заявленим ризикам.

Зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню без визначення застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який спричинив загибель людини.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор просив задовольнити клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 не заперечували в продовженні запобіжного заходу, але з зазначенням строку.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про : наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити, зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого.

У кримінальному провадженні № 0000186 ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень та умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, таке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Суд апеляційної інстанції вважає, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання в суді апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на суть кримінальних правопорушень, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , тяжкість покарання, що йому загрожує, відомості, які характеризують його особу, його процесуальну поведінку. Також прокурором доведено, що такі ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, серед яких характеризуючі особу обвинуваченого дані, зокрема відомості про те, що він 1994 року народження, не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно з ним зареєстровані: ОСОБА_11 (брат матері), ОСОБА_7 (мати), ОСОБА_12 (брат), ОСОБА_13 (брат), ОСОБА_14 (сестра), ОСОБА_15 (брат матері), характеризується позитивно, переховувався від правоохоронних органів, щодо нього від співмешканців неодноразово приходили до правоохоронних органів повідомлення про вчинення ним в стані алкогольного сп`яніння конфліктів.

Стороною обвинувачення наведено переконливі мотиви того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, які мають місце в даному випадку, та що в такому разі існує значна ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_7 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Суд апеляційної інстанції враховує при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

З огляду на зазначені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що у відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_7 без визначення розміру застави, з огляду на підстави та обставини згідно з ст. ст. 177, 178 КПК України, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який спричинив загибель людини.

Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 колегія суддів, вважає за необхідне продовжити строк на 60 днів, так як таке узгоджується з вимогами ст.ст. 199, 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 376, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000186 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів - до 18 листопада 2022 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що підтримує державне обвинувачення під час апеляційного розгляду.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4