У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.04.2022 Справа №607/4702/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Дуда О.О., за участю секретаря судового засідання Сагайдак М.Б., розглянувши в залі суду в місті Тернополі клопотання адвоката Нюні Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся адвокат Нюня Олександр Ігорович в інтересах ОСОБА_1 із клопотанням, в якому просить скасувати частково арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року у справі М 607/20234/21, на автомобіль марки ''ВАЗ'', моделі ''21013'', р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 та яким користується ОСОБА_1 , в частині позбавлення права користування даним автомобілем, передати ОСОБА_1 на відповідальне зберігання транспортний засіб марки ''ВАЗ'', моделі ''21013'', р.н. НОМЕР_1 , з правом користування даним автомобілем та без права його відчуження й розпорядження ним.
В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року у справі №607/20234/21, накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки ''ВАЗ'', моделі ''21013'', р.н. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 .
Накладення арешту на майно було проведено в рамках кримінального провадження за №0000283 від 03.11.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що даний автомобіль під час проведення огляду має значення під час досудового розслідування даного кримінального провадження зберіг на собі сліді. кримінального правопорушення та іншим шляхом неможливо отримати доступ до даного транспортного засобу для проведення необхідних експертиз та слідчих дій, а відтак встановлення істини у кримінальному провадженні.
Станом на сьогодні усі необхідні слідчі дії та експертизи стосовно даного автомобіля проведені та завершені (доказ додається). Тому актуальність повноцінного арешту на автомобіль відсутня.
Автомобіль зберігається неналежним чином, під відкритим небом, а тому стан його цілісності загалом погіршується з кожним днем.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зазначені положення Конституції України кореспондуються із ч. 1 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Вищевказані положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 317. 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]), заява N 31107/96, п.58, ECHR 199-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п.42 та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спороннг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52, справа « East/West Alliance Limited» проти України заява від №19336/04 від 02.06.2014 року.) Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series А N 98).
Так, у вищевказаних справах ЄСПЛ констатував, що будь-яке втручання повинно бути законним.
Також із анологічних правовідносин висловив свою позицію ЄСПЛ в справі «Христов проти України» Khristov v. Ukraine, згідно якої випливає,що суд повинен встановити підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» .
...Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.».
Відповідно до ст. 174 КПК України: «1. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано».
На підставі наведеного, просить скасувати арешт.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Нюня О.І. у судове засідання не з`явилися, однак подали суду заяви в яких клопотання підтримують, просять розглядати справу у їх відсутності.

Прокурор Солтис Н.О. в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення клопотання заперечує, оскільки досудове розслідування на даний час не закінчено.

Вивчивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2021 року, клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури Солтиса Н.О., в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000283 від 03 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про арешт майна задоволено частково, вирішено: "Накласти арешт на вилучений 02.11.2021 року автомобіль марки ВАЗ моделі 21013 р.н. НОМЕР_3 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи те, що заявником у клопотанні не доведено, що потреба у застосуванні накладеного арешту на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, відпала або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання Нюні Олександра Ігоровича в інтересах ОСОБА_1 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Дуда О.О.