Справа № 303/202/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/312/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000218, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, гр. України, з вищою освітою.
Цією ухвалою продовжено щодо ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до24 липня 2022 року, включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України. Відповідно до ухвали, під час розгляду кримінального провадження прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09 грудня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 . В обґрунтування доводів клопотання, зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, вчинене повторно, у великих розмірах, організованою групою, що відповідно до ст. 12 КК України, передбачені цією нормою матеріального права діяння, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, при цьому обвинувачується як організатор організованої групи, який, згідно з розробленим планом та розподілом ролей, діючи як виконавець, здійснював системний та тривалий у часі збут наркотичних засобів та психотропних речовин у складі ретельно зорганізованої групи із значним обсягом поставки, а також широким колом осіб, що збагачувалися від вказаної злочинної діяльності. Прокурор у клопотанні також зазначає, що 10.07.2020 повідомлення ОСОБА_6 про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України в іншому кримінальному провадженні № 00000088, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.02.2020, дають стороні обвинувачення усі підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України існують, і вони реальні, зокрема, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання його винуватим, обвинувачений, перебуваючи на волі, може перешкоджати повному та об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду; незаконний вплив на свідків, інших обвинувачених членів організованої групи у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується. Обґрунтована підозра, наявність існуючих реальних ризиків, та невиконання ОСОБА_6 покладених на нього судом обов`язків, були підставою для застосування у порядку частини 10 ст. 182 КПК України відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, про що Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області постановлена відповідна ухвала від 09.12.2020. Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшилися та не втратили своєї актуальності на момент розгляду клопотання, оскільки судовий розгляд триває, свідки та обвинувачені не допитані, що власне дає підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом також встановлено, що 09 грудня 2020 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.Протягом судового розгляду кримінального провадження, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід неодноразово продовжувався. В ухвалі також вказується на те, що обраний ухвалою суду від 09 грудня 2020 року у порядку ч. 10 ст. 182 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням обставин, що слугували підставою для його обрання, тобто порушення обвинуваченим (до якого було застосовано запобіжний захід у вигляді застави), процесуальних обов`язків, покладених на нього судом у зв`язку з чим заставу було звернено в дохід держави, а відносно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри не виходить за межі розумного строку, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Окрім того, в ухвалі вказується на те, що під час розгляду кримінального провадження у судовому засіданні не здобуто відомостей, які би свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. На переконання суду, наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими. Тому, враховуючи те, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а отже обвинувачений усвідомлює неминучість покарання, що може спонукати його впливати на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів та переховуватись від суду, перешкоджати судовому провадженню, що стороною захисту жодним чином не спростовані вказані у клопотанні ризики, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відтак обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 липня 2022 року, включно.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що ухвала суду є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що місцевий суд при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 безпідставно взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що місцевий суд покладався виключно на правову кваліфікацію інкримінованого діяння, що є недостатнім для прийняття законного судового рішення. Адвокат стверджує, що судом першої інстанції взагалі залишено поза увагою, що його підзахисний має постійне місце проживання, роботу, на його утриманні малолітня дитина, що у свою чергу свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, які дають можливість обрати відносно ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою обвинуваченому ОСОБА_6 змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що обвинувачений належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги від обвинуваченого не надходило і стороною захисту не заявлено клопотання про бажання обвинуваченого ОСОБА_6 брати участь у розгляді апеляційної скарги, а тому апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого у судове засідання та відповідно й не вирішувалось питання про його доставку на розгляд апеляційної скарги. Разом із тим, у розгляді апеляційної скарги брав участь захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу, і який не заперечував щодо її розгляду без участі обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна, а відтак згідно зі ст. 12 КК України, інкримінований обвинуваченому злочин є особливо тяжким), дані про особу обвинуваченого (одружений, офіційно не працевлаштований, відповідно до ст. 89 КК України не судимий), відсутність обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про існування вказаної стороною обвинувачення наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків чи інших обвинувачених у кримінальному провадженні з метою зміни ними показів; також існує ризик перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особливу тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування ОСОБА_6 від суду.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших обвинувачених, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , про те, що місцевий суд при вирішенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 безпідставно взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - колегія суддів вважає недоцільними і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Із цих підстав, які безпідставні та необґрунтовані, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги адвоката про те, що місцевий суд покладався виключно на правову кваліфікацію інкримінованого діяння, що є недостатнім для прийняття законного судового рішення.
Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а відтак і про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, роботу, на його утриманні малолітня дитина, що у свою чергу свідчить про міцність соціальних зв`язків, які дають можливість обрати відносно ОСОБА_6 менш суворий запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Відхиляючи доводи апелянта у цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки суду про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 є обґрунтованими та правильними. Так, на переконання апеляційного суду, саме цей запобіжний захід зможе запобігти настанню вищеописаних ризиків, забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .
Тож, перевіривши доводи апеляційної скарги та обставини, на які посилається сторона захисту, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такі не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу із тримання під вартою без визначення розміру застави на інший, більш м`який, запобіжний захід домашній арешт.
Тому, доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, апеляційний суд враховує і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що існують обставини, які унеможливлюють застосовування відносно ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків, інших обвинувачених чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також порушувати процесуальні обов`язки іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги положення п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 раніше порушив умови запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з чим, заставу було звернено в ході держави, а щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим обґрунтовано не визначив йому розмір застави.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід із врахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 на строк до шістдесяти днів, а саме до24 липня 2022 року, включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: