Номер провадження: 11-кп/813/563/22
Справа № 509/5091/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2021 року в кримінальному провадженні №00000241 від 28.08.2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харцизськ Донецької області, громадянина України, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
та
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в смт. Овідіополь Одеської області, громадянина України, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
визнано винуватими та засуджено за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та їм призначено покарання:
- ОСОБА_8 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.;
- ОСОБА_9 призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Вироком суду визначено на підставі ст.71 КК України покарання призначене ОСОБА_9 за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2021 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з іспитовим строком 1 (один) рік виконувати окремо від остаточного покарання за цим вироком у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Згідно з оскарженим вироком ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винуватими у вчиненні кримінального проступку за наступних обставин.

27.08.2021 року, в період часу з 17:00 год. до 18:00 год., ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , гуляючи по с. Прилиманське Одеського району Одеської області, звернули увагу на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Знаходячись біля вищевказаного домоволодіння, у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 склалося враження, що зазначене домоволодіння пустує, що одразу дало підставу на виникнення прямого умислу, яке полягало у незаконному проникненні до вищезазначеної території.
Далі, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 , раніше судимим за корисливий злочин, реалізовуючи раптово виниклий умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, діючи умисно, всупереч вимогам ст.30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла, не маючи на те визначених законом підстав та відповідного дозволу власника та володільців, відкривши хвіртку у паркані проникли на вищезазначену територію домоволодіння, де були застигнуті сусідами.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у зв`язку і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 26.04.2021 року, визначивши остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., покарання у виді штрафу, на підставі ч.3 ст.72 КК України, виконувати самостійно.

В іншій частині прокурор просив вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, вказавши, що виклад резолютивної частини вироку щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання фактично є застосуванням ч.3 ст.72 КК України, в той час як покарання в даному випадку мало бути призначене із застосуванням ст.71 КК України.
Прокурор також вказує, що з урахуванням того, що ОСОБА_9 вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком, під час застосування ст.71 КК України, та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі та штрафу, рішення про звільнення ОСОБА_9 від відбування лише частини покарання у виді позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України, або у виді штрафу, є неприпустимим. Тому прокурор вважає, що ОСОБА_9 повинно бути призначене реальне покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України.
Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

До початку розгляду апеляційної скарги, 14.09.2022 року на адресу апеляційного суду надійшла відмова прокурора ОСОБА_7 від апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_10 , обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та їх захисник, буду належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду, до судового засідання апеляційного суду 14.09.2022 року не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не заявляли.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.405 КПК, апеляційний розгляд проведено без участі потерпілої, обвинувачених та їх захисника.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав клопотання прокурора ОСОБА_7 про відмову від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого, представник потерпілого можуть відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого.

Згідно з ч. 2 ст. 403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Станом на 14.09.2022 року вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2021 року, крім прокурора ОСОБА_7 , ніким не оскаржений, а тому враховуючи відмову прокурора від апеляційної скарги, провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 403, 419 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.09.2021 року у кримінальному проваджені №00000241 від 28.08.2021 року, яким ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , засуджено за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, та закрити апеляційне провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4