Провадження № 1-кс/947/7622/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ізмаїл, Одеської області, громадянина України, який має не повну вищу освіту, раніше не судимого, одруженого, який є приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10.08.2022 року в провадження слідчого судді Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині 1990-х років, точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені, з метою підриву основ суспільної безпеки, здійснення кримінальної діяльності, а також отримання грошових коштів злочинним шляхом у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на створення стійкої, ієрархічної спільноти банди, метою діяльності якої визначив вчинення її членами тяжких та особливо тяжких злочинів та визначив за собою роль керівника організації.

У 2000-х роках, у різні періоди часу, ОСОБА_8 , виконуючи розроблений план, переконавши Ревішвілі Кобу, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та інших невстановлених осіб, у можливості швидкого незаконного збагачення, шляхом вчинення злочинів та ефективній конспірації злочинної діяльності, у разі функціонування злочинної організації, повідомивши їм структуру злочинної організації, ступінчату ієрархічну підпорядкованість її членів, розроблений ним план та механізм учинення злочинів, визначив хто і які ролі буде виконувати у злочинній організації, згідно із підпорядкованістю її членів, визначивши ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , керівниками окремих організованих груп, на що отримав їх добровільну згоду на участь у злочинній організації та її діяльності, тим самим ОСОБА_8 створив стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію.
ОСОБА_7 , як учасник створеної ОСОБА_8 злочинної організації та керівник організованої групи виконував наступні функції:
- добровільно вступив до складу злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів (вимагань, умисного знищення та пошкодження майна);
-з метою ефективного досягнення злочинної мети, направленої на заволодіння майном осіб шляхом вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, очолив організовану групу в складі: ОСОБА_11 та інших невстановлених осіб, яка являлася невід`ємною частиною злочинної організації;
- приймав участь в розробленні планів злочинних дій;
- спільно з іншими учасниками організованої групи здійснював психологічний тиск на знайомих та друзів потерпілих, що сприяло вимаганню грошових коштів у останніх;
- входив до складу організованої групи (банди), яка являлася невід`ємною частиною створеної ОСОБА_10 структурної ланки злочинної організації, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів (вимагань, умисного знищення та пошкодження майна);
- підтримував зв`язок із керівником злочинної організації та отримував від ОСОБА_8 вказівки та настанови щодо злочинної діяльності вказаної організації, підтримував авторитет зазначеної злочинної організації, передавав останній корисну інформацію для злочинної діяльності вказаної організації, приймав участь у обговоренні та плануванні її злочинної діяльності.
Організована та очолювана ОСОБА_7 група, яка входила до складу зазначеної злочинної організації, учасником якої він був, у період з 2020 по 2021 роки вчинила на території м. Одеси та Одеської області наступні злочини:
- умисне знищення і пошкодження майна належного сільськогосподарським підприємствам, власниками яких є ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та майна, що перебувало у їхньому віданні чи під охороною;

- вимагання грошових коштів належних родині ОСОБА_14 , які здійснювали господарську діяльність у сфері виноробства;

- носінні, зберіганні, придбанні, передачі бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Так, в 2000-их роках, точні дата та час під час досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_8 , як у керівника злочинної організації, з метою збагачення та фінансування даної організації, виник умисел на вирощування нарковмісних речовин, а саме посівів конопель під виглядом самосівів на не оброблюваних землях сільськогосподарського призначення Ізмаїльського та Ренійського району Одеської області.

До організації та вчинення вказаних дій ОСОБА_7 у якості безпосередніх виконавців задіяв ОСОБА_11 та ОСОБА_15 за грошову винагороду.

Крім того, безпосереднім способом вчинення злочину визначив розставляння по полям у хаотичному порядку фрагментів арматури різної довжини, яку попередньо придбав ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням місці, способі та часі.

В період існування озброєної банди створеної ОСОБА_8 та ОСОБА_10 та її учасниками ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами, в різному поєднанні осіб, було скоєно ряд тяжких та особливо тяжких злочинів з використанням бойових припасів, із погрозами щодо застосування такого насильства та використання бойових припасів.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-повідомленням оператору «102» про виявлення охоронцем на прибудинковій території ОСОБА_18 залишків гранати та квадракоптеру;

-протоколом прийняття заяви від ОСОБА_18 про вчинене кримінальне правопорушення;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

-протоколом огляду місця події від 11.03.2021;
-актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №84 від 11.03.2021;
-висновком комплексної вибухотехнічної експертизи за експертними спеціальностями 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу» та 5.2 «Дослідження вибухових пристроїв, слідів та обставин вибуху» №КСЕ-19/116-21/7414 від 31.05.2021;
-протоколом огляду карти пам`яті, яка містилася в квадракоптері «DJI Phantom 4 ProV 2.0»;
-протоколом огляду квадрокоптеру;

-протоколом огляду записів з камер зовнішнього відеоспостереження, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дачна, 4-З;

-висновком комп`ютерно-технічної експертизи № СЕ-19/116-22/3432-КТ від 05.04.2022;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;
-протоколом огляду інформації, отриманої при проведенні аналізу деталізації з`єднань абонентських номерів, які перебували в моніторингу;
-протоколом огляду мобільного телефону, який перебуває у користуванні свідка ОСОБА_20 ;
-аналізом трафіку абонентського номеру мобільного зв`язку, який перебував у користуванні ОСОБА_11 ;
-протоколом огляду мобільного телефона, вилученого в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 ;

-протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 03.04.2021;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування/суду обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочини, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 передбачають покарання у виді реального позбавлення волі на строк від трьох до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна).
Варто врахувати те, що на момент вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 був відсутній за місцем реєстрації та постійного проживання, а органу досудового розслідування не представилось можливим встановити інше фактичнемісцезнаходження останнього, в зв`язку з чим 23.07.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

Так, відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, підозрюваний ОСОБА_7 16.02.2022 пройшов прикордонний контроль у пункті пропуску «Табаки» на молдавській ділянці кордону та до теперішнього часу ОСОБА_7 на територію України не повертався.

Зазначені обставини свідчать про переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду за межами України.
З урахуванням вищевикладених обставин, 05.08.2022 слідчим винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.
Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на те, що в матеріалах клопотання про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні будь-які відомості про вручення останньому повідомлення про підозру, у тому числі у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, тобто ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки виїхав за межі України до винесення слідчим повідомлення про підозру. Також, захисник повідомив, що його підзахисний не переховується від органів досудового розсування і не має на меті перешкоджати слідству, просив відмовити у задоволенні клопотання.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку прокурора і захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Розділ II Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п.9 ч.2 ст.131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи. Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно із п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно із частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

З огляду на те, що слідчий звернувся із клопотанням про обрання запобіжного заходу в порядку ч.6 ст.193 КПК України за відсутності підозрюваного, слідчий суддя має перевірити наявність підстав передбачених ч.2 ст.177 КПК України та наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч.3 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК України).

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом (ч.8 ст.135 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

Так, дійсно, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст.111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст.135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 встановлено, що 20.07.2022 року слідчим складено та погоджено прокурором повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 20.07.2022 року вручено старості Новопокровського старостинського округу Суворовської селищної ради ОСОБА_21 для передачі громадянину ОСОБА_7 , який зареєстрований на території АДРЕСА_3 .

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001157 від 21.10.2020 року .

Таким чином на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_7 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного можливе лише у разі доведення прокурором існування підстав, передбачених ст.177 КПК України, та доведення виїзду підозрюваного та/або оголошення його у міжнародний розшук.

Тобто положення ч.6 ст.193 КПК України не зобов`язують при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного доводити факт перебування особи в розшуку, йдеться лише про його оголошення в міжнародний розшук.

Чинний КПК України у жодній нормі не розкриває поняття «міжнародний розшук» та не визначає момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук. Водночас в абз.1 ч.1 ст.281 КПК України вказано, що «якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного».

Частиною 2 ст.281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора/слідчого обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, та не зобов`язують прокурора/слідчого доводити факт перебування такої особи в розшуку.

Таким чином, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук, як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого. Вказана умова в даному випадку була дотримана.

Частина 3 зазначеної статті передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття «здійснення» розшуку не є тотожнім поняттю «оголошення розшуку» за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішенню організаційним питань, які вирішуються після його оголошення.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст.281 КПК України та ч.6 ст.193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч.3 ст.281) КПК України.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.4 ст.189, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.194, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.2 ст.194, ч.2 ст.255, ст.257, ч.3 ст.27, ч.4 ст.28, ч.1 ст.263 КК України та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_7 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001157 від 21.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_7 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1