Справа № 676/431/21
Провадження № 1-кп/676/86/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5 ,

представника потерпілого цивільного позивача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському кримінальне провадження, відомості про яке внесені 20 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, непрацюючого, інваліда 2 групи, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 19 серпня 2020 року близько 20 години 45 хвилин, знаходячись в салоні маршрутного таксі - автомобіля марки «Mersedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , який стояв по вулиці площа Вірменський ринок на зупинці громадського транспорту, що навпроти кафе «Ніка» в м. Кам`янці-ІІодільському Хмельницької області, під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків щодо спричинення шкоди здоров`ю потерпілому та свідомо бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_5 удар кулаком правої руки в область носа, кулаком лівої руки в область скроні правого ока, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа, синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіки і підочної ділянки правого ока, крововиливу під кон`юнктивою правого ока в зовнішньому відділі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я, та садна на лівому скаті носа, яке за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Зазначеними вище діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, та дав показання про те, що 19 серпня 2020 року близько 20 год. 45 хв. він із співмешканкою перебував на площі Вірменський ринок на зупинці громадського транспорту. Тоді ж до зупинки під`їхало маршрутне таксі, у який він із дружиною, а також невідомим чоловіком зайшли та під час розмови з`ясували, що водій не їде по маршруту. На вказаному ґрунті у них із дружиною та водієм виник конфлікт, в ході якого водій наказав їм вийти із маршрутки. Після того, як він вийшов та фотографував автомобіль, побачив, що водій став із сидіння та замахнувся на його дружину, тому він забіг у автомобіль та двічі вдарив рукою водія ОСОБА_5 в область голови. Після цього водій поїхав, а через 10 хвилин повернувся та викликав поліцію.

Незважаючи на визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст.23 КПК України судом безпосередньо в ході судового розгляду.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 дав показання про те, що в день події він після закінчення роботи перебував на площі Вірменський ринок у м. Кам`янці-Подільському. Оскільки йшов дощ, він зупинив автомобіль біля зупинки громадського транспорту та повідомив, що може підвезти людей до магазину «Авіс», так як у нього закінчився робочий день і він їде додому. У автомобіль сіло троє людей, серед яких жінка почала сварку та вимагала показати документи щодо маршруту та часу роботи. Він наказав їм вийти із автомобіля, чоловіки вийшли та зачинили за собою двері. Жінка стояла в автомобілі і продовжувала кричати, тому він піднявся із сидіння та відчинив двері. Відразу ж у автомобіль забіг ОСОБА_8 та двічі вдарив його кулаками в голову. Після цього він поїхав з місця події, проте через декілька хвилин повернувся та викликав поліцію.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_9 дала показання про те, що в день події вона дійсно перебувала із чоловіком ОСОБА_8 на зупинці на площі Вірменський ринок у м.Кам`янці-Подільському. Підтвердила факт виникнення конфлікту із водієм маршрутного таксі ОСОБА_5 , а також те, що останній замахнувся на неї, внаслідок чого її чоловік забіг у автомобіль, проте зазначила, що не бачила, чи наносив чоловік водієві удари.

Свідок ОСОБА_10 в суді дав показання, із яких судом встановлено факт наявності конфлікту, який виник між водієм маршрутного таксі та чоловіком і жінкою (в залі суду вказав на обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 ). Також зазначив, що водій дійсно попросив чоловіка і жінку вийти, він вийшов на вимогу жінки, а згодом коли він підійшов до зупинки, то бачив, що автомобіль захитався і з нього після цього вийшли чоловік і жінка. Водій з місця події поїхав, проте через декілька хвилин повернувся і у нього він на обличчі та ганчірці, яку він прикладав до носа, бачив кров. Тоді ж водій викликав поліцейських. Підтвердив, що у потерпілого до події він не бачив жодних тілесних ушкоджень.

Показання потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 судом оцінюються як належні докази, оскільки вони прямо підтверджують подію кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_8 .

Крім того, вказані показання потерпілого та свідків судом визнаються допустимими доказами, оскільки вони були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст.ст. 352, 353 КПК України щодо допиту свідків та потерпілого в судовому засіданні, з наданням можливості стороні захисту перехресного допиту свідків та потерпілого.

Також, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується об`єктивно висновком №307 від 21 серпня 2020 року судово-медичної експертизи, даними якого підтверджено, що саме під час конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 19 серпня 2020 року потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження. Зокрема, згідно із висновком експерта у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа, синяка в області спинки носа з розповсюдженням на верхні і нижні повіки і підочної ділянки правого ока, крововиливу під кон`юнктивою правого ока в зовнішньому відділі, які могли утворитися внаслідок не менше двох ударів тупим твердим предметом, можливо кулаком, і за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які привели до короткочасного розладу здоров`я (згідно із пунктом 2.3.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Також виявлено садно на лівому скаті носа, яке могло утворитися внаслідок дії тупого твердого предмета з ребристою травмуючою поверхнею, можливо нігтя пальця руки, і за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження (згідно із пунктом 2.3.5.Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). Всі вищеописані тілесні ушкодження могли утворитися 19 серпня 2020 року (т.2, а.м.к.п.21-22).

Із протоколу тимчасового доступу до документів від 04 вересня 2020 року та додатків до нього (т.2, а.м.к.п.35-36,42), встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді від 03 вересня 2020 року дізнавачем було вилучено у ОСОБА_5 відеозаписи із відеореєстратора автомобіля за 19 серпня 2020 року.

Вказані відеозаписи оглянуті слідчим 04 вересня 2020 року (т.2, а.м.к.п.39-41), та приєднані до справи як речові докази (т.2, а.м.к.п.38).

Відеозаписи відповідно до ст.359 КПК України відтворені в судовому засіданні. Із вказаних відеозаписів встановлено факт конфлікту між водієм та невідомими жінкою і чоловіком, а також на відеозаписі зафіксовано факт нанесення ударів водієві, падіння відеореєстратора.

За даними протоколів слідчого експерименту від 17 вересня 2020 року та 16 січня 2021 року, відеозаписів проведення зазначених слідчих дій (т.2, а.м.к.п.45-47, 65-67), встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 розповів та відтворив обставини спричинення йому тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку №354 від 23 вересня 2020 року судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_5 , викладені у висновку експерта №307 від 21 серпня 2020 року, могли утворитися за обставин, вказаних потерпілим під час проведення слідчого експерименту (т.2, а.и.к.п.49-50).

Згідно із протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 жовтня 2020 року потерпілий ОСОБА_5 за рисами обличчя впізнав фотознімок ОСОБА_8 як особи,яка 19 серпня 2020 року спричинила йому тілесні ушкодження (т.2, а.м.к.п.53-56).

Як встановлено із протоколу слідчого експерименту від 16 січня 2021 року, відеозаписів проведення зазначеної слідчої дії (т.2, а.м.к.п.69-71), встановлено, що свідок ОСОБА_10 розповів та відтворив обставини події, зокрема, підтвердив факт конфлікту між водієм і невідомими чоловіком та жінкою, а також зазначив, що коли останні перебували у автомобілі він бачив, що автомобіль захитався, після чого із нього вийшли невідомі, а водій поїхав з місця події.

За даними протоколу слідчого експерименту від 21 січня 2021 року, відеозапису проведення зазначеної слідчої дії (т.2, а.м.к.п.92-94), підозрюваний ОСОБА_8 розповів та показав, яким саме чином він спричинив тілесні ушкодження потерпілому.

Судом оцінюється як допустимі докази дані протоколів тимчасового доступу до документів, огляду документів, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, слідчих експериментів, оскільки вказані слідчі (процесуальні) дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Також зазначені вище дані експертиз визнаються належними та допустимими доказами, оскільки дані експертиз підтверджують подію кримінального правопорушення та експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст.69 КПК України експертами у кримінальному провадження, експерти були залучені з дотриманням вимог ст.ст.242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.ст.101-102 КПК України.

Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд прийшов до переконання, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а також, що обвинувачений ОСОБА_8 винуватий у його вчиненні, за що підлягає покаранню. Судом зазначені вище умисні дії ОСОБА_8 , які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_5 , кваліфікуються як кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд на підставі ст.ст.65, 66-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок будучи раніше не судимим, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, є інвалідом ІІ групи, за місцем проживання КП «УК «Житловик» компрометуючими даними не володіє.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом визнається щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинене кримінальне правопорушення та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_5 пред`явлено до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення 3135 грн. 88 коп. на відшкодування майнової шкоди, 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 6000 грн. - витрат на правову допомогу.

Обвинувачений-цивільний відповідач ОСОБА_8 цивільний позов визнав частково в частині відшкодування витрат на лікування, а також не заперечував проти стягнення 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Заслухавши цивільного позивача та цивільного відповідача, вивчивши матеріали позовної заяви, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За приписами ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч.2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_5 була завдана майнова шкода, що становить суму коштів, які ОСОБА_5 потратив на придбання ліків та заміну скла, яке було пошкоджено внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 , що підтверджується даними відеореєстратора про обставини події, даними картки амбулаторного хворого про призначене потерпілому лікування, чеками про придбання ліків та скла до автомобіля, оплату роботи по його заміні. Таким чином, цивільний позов в частині стягнення майнової шкоди підлягає задоволення в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілого-цивільного позивача в частині стягнення 30000 гривень на відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із п.2 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.1 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 суд бере до уваги, що згідно із висновком судово-медичної експертизи обвинуваченим потерпілому спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом. Також, визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить із характеру діяння, кількості та локалізації тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_8 , глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, що діями обвинуваченого було завдано фізичного болю потерпілому, внаслідок чого останній лікувався амбулаторно, були наявні незручності у житті, а також із врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який є інвалідом ІІ групи, потерпілого, який працює учителем та водієм за сумісництвом, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково на суму 10 000 гривень. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи ОСОБА_5 та його представника - адвоката ОСОБА_6 про те, що на розмір відшкодування істотно впливає факт звернення ОСОБА_8 та його дружини ОСОБА_9 до Кам`янець-Подільського міського голови із скаргою, в якій вони виклали неправдиву інформацію щодо події, скомпрометувавши потерпілого, оскільки судом встановлено, що факт звернення мав місце після закінчення вчинення кримінального правопорушення, а тому цей факт не береться судом до уваги.

Крім того, в позовній заяві потерпілий цивільний позивач ОСОБА_5 просив суд стягнути із обвинуваченого 6 000 гривень на відшкодування витрат на правову допомогу.

Дослідивши вказані вимоги та долучені документи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно із ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За приписами частин 1-5 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.2).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, судом враховується надані потерпілим-цивільним позивачем, його представником доказів щодо сплати коштів, а також виконаної роботи, у зв`язку з чим із обвинуваченого необхідно стягнути 6000 грн. витрат на правову допомогу.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Питання про долю речових доказів та документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.366-371,373-375 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень.

Цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_5 до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 3135 (три тисячі сто тридцять п`ять) гривень 88 коп. на відшкодування майнової шкоди, 10 000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, а також 6000 (шість тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

В задоволенні решти вимог цивільного позову ОСОБА_5 відмовити.

Речові докази та документи:

ДВД-диск із записами з відеореєстратора (т.2, а.м.к.п.42), матеріали кримінального провадження, відомості про яке були внесені 20 серпня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114, ДВД-диски із відеозаписами слідчих дій (т.2, а.м.к.п.47, 67, 71), після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1