Справа № 577/1103/22
Провадження № 1-кс/577/430/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" квітня 2022 р. м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 від 14.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2022 р. слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про накладення арешту на мобільний телефон Nomi i144m, IMEL 1: НОМЕР_1 ; IMEL 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією, власником яких є ОСОБА_4 , який поміщено до камери схову Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. до вирішення питання по суті.

Клопотання обгрунтовує тим, що 23.02.2022 р. ОСОБА_5 у буд. АДРЕСА_1 таємно викрала мобільний телефон Nomi i144m, належний ОСОБА_4

14.04.2022 р. відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за №0000244 за ознаками ст.185 ч.2 КК України.

14.04.2022 р. під час проведення огляду у приміщенні Конотопського РВП каб.№302 за адресою: Сумська область, м. Конотоп, просп. Миру, 14, ОСОБА_5 добровільно видала мобільний телефон Nomi i144m, ІMEІ 1: НОМЕР_1 ; IMEІ 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією.

Вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом та передано до камери схову Конотопського РВП до вирішення питання по суті, оскільки він є предметом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину.

Вищезазначена річ має значення для кримінального провадження та може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Незастосування арешту майна може перешкодить встановленню істини у даному кримінальному провадженні, зокрема до знищення та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення, внаслідок того, що таке майно може буди приховане, відчужене чи пошкоджене.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна.

В судове засідання слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, задоволенню клопотання не заперечує.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

При вирішенні питання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другою статті 170 цього Кодексу).

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000244 внесені відомості щодо скоєння кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.2 КК України (а.с. 2).

14.04.2022 р. в адмінбудівлі Конотопського РВП за адресою м. Конотоп, пр. Миру, 14 у ОСОБА_5 вилучено мобільний телефон Nomi i144m, ІMEІ 1: НОМЕР_1 ; IMEІ 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією (а.с.6).

Слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській обл. ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна 15 квітня 2022 р., тобто з дотриманням встановлених КПК України строків.

Встановлено, що власником мобільного телефону є ОСОБА_4 .

Постановою слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 від 14 квітня 2022 р. мобільний телефон Nomi i144m, ІMEІ 1: НОМЕР_1 ; IMEІ 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (а.с.8).

Оскільки вказані речі є предметами вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди злочину, тому з метою забезпечення збереження речових доказів, слід накласти арешт на мобільний телефон Nomi i144m, ІMEІ 1: НОМЕР_1 ; IMEІ 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України,-

П О С Т А НО В И В:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучений під час огляду від 14.04.2022 р. мобільний телефон Nomi i144m, IMEL 1: НОМЕР_1 ; IMEL 2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора «Лайфселл» та коробку з документацією, власником яких є ОСОБА_4 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Конотопському РВП ГУНП в Сумській області, заборонивши їх відчуження, розпорядження та користування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, його захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддяОСОБА_1