Справа № 591/1710/22
Провадження № 1-кс/591/2568/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000062 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що розпочато досудове розслідування за фактом того, що в період з лютого по квітень 2022 року невстановлені особи Конотопського локомотивного депо, вступивши в злочинну змову з посадовими особами Конотопської райдержадміністрації під час введення воєнного стану на території України здійснили крадіжку паливно-мастильних матеріалів з вагон-цистерн, які перебували на території Конотопського ДЕПО. В подальшому викрадене паливо реалізовували через мережу АЗС м.Конотоп, зокрема на АЗС «Сигмус» та ТОВ «Компанія «Маст».

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали.

З огляду на ч.2 ст.172 КПК України, враховуючи загрозу втрати речових доказів, віддаленість місцезнаходження власника майна (рф, Угорщина) та тривалість процедури їх сповіщення через міжнародне судове доручення, розрив дипломатичних відносин з російською федерацією, зважаючи на стислі строки розгляду клопотання про арешт майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення володільців майна.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів прави вбачається та в судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Сумській області проводить досудове розслідування наведеного кримінального провадження за фактом того, що в період з лютого по квітень 2022 року невстановлені особи Конотопського локомотивного депо, вступивши в злочинну змову з посадовими особами Конотопської райдержадміністрації під час введення воєнного стану на території України здійснили крадіжку паливно-мастильних матеріалів з вагон-цистерн, які перебували на території Конотопського ДЕПО. В подальшому викрадене паливо реалізовували через мережу АЗС м.Конотоп, зокрема на АЗС «Сигмус» та ТОВ «Компанія «Маст».

Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, слідчий у своєму клопотанні про арешт майна зазначив про викрадення невстановленими особами Конотопського локомотивного депо за злочинною змовою з посадовими особами Конотопської райдержадміністрації під час введення воєнного стану на території України паливно-мастильних матеріалів з вагон-цистерн, які перебували на території Конотопського ДЕПО, а прокурор в судовому засіданні зазначав про викрадення паливно-мастильних матеріалів невстановленими особами і ці дії не інкримінуються службовим особам Конотопської РДА, однак зміни до фабули ЄРДР ще не внесені, відтак і кваліфікація кримінального правопорушення здійснена органом досудового розслідування за ч.4 ст. 185 КК України.

Разом з тим, відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України настає у разі таємного заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану.

Проте, як вбачається з наданих матеріалів, заволодіння паливом не відбувалось таємним шляхом, а відповідні рішення про вилучення паливно-мастильних матеріалів приймались на засіданнях штабу ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення реалізації правового режиму воєнного стану.

Таким чином, слідчим у клопотанні про арешт майна не наведено, а долученими матеріалами провадження не доведено розумних підозр вважати, що майно, щодо якого ставиться питання про його арешт, є доказом чи об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за вказаних у клопотанні обставин.

Оскільки слідчий суддя не встановив підстав для накладення арешту на майно, то і в задоволенні другої частини клопотання щодо передачі майна в управління Національному агентству також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 94, 100, 132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1