Справа № 133/1687/19
Провадження №11-кп/801/68/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілих -адвоката ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000203 від 05.05.2019, за апеляційними скаргами прокурора Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Муровані Курилівці Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у справі в сумі 4396 (чотири тисячі триста дев`яносто шість) грн. 28 коп. стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди, заподіяної злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 600 000 грн. (шістсот тисяч гривень) моральної шкоди, заподіяної злочином, а також витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 11750 (одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн.

встановив :

05.05.2019 близько 05 години 00 хвилин водій ОСОБА_7 ,керуючи технічно-справним автомобілем «MАZDА», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою «Житомир - Могилів-Подільський», по вул. Київська в с. Жежелів Козятинського району Вінницької області у напрямку м. Вінниці, з двома пасажирами в салоні автомобіля ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в районі електроопори №18, перед зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху де, в районі межі узбіччя та проїзної частини, допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалася по належній смузі руху у зустрічному напрямку. В салоні автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходились пасажири ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Пасажири автомобіля «Fiat Doblo» ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також пасажири автомобіля «MАZDА» ОСОБА_12 та ОСОБА_13 загинули на місці події. Водій ОСОБА_9 була госпіталізована до реанімаційного відділення Козятинської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: дві забійні рани на обличчі, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забій правої половини грудної клітки, закриту тупу травму живота - розрив брижі та судин брижі клубової кишки з внутрішньо-черевною кровотечою, заочеревинну гематому праворуч, забійну рану в ділянці правого колінного суглобу, які за ступенем тяжкості спричинили загрозливе для життя явище - шок важкого ступеня, і за цією ознакою є тяжким тілесним ушкодженням. Сполучна травма ускладнилась геморагічним шоком III ступеня;

- пасажир автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у виді тупої травми грудної клітки (у вигляді переломів хребта в грудному відділі на рівні між 1-м та 2-м грудним хребцями, забою легень, розриву стінки правого шлуночка), що ускладнилась гострою, масивною крововтратою, що призвели до смерті потерпілої. Вказана травма спричинила загрозливе для життя явище - гостру, масивну крововтрату (крововилив у навколосерцеву порожнину - 250 мл, крововиливу плевральні порожнини 1400 мл) і за цією ознакою є тяжким тілесним ушкодженням. Отримані в результаті ДТП тяжкі тілесні ушкодження стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 ;

- пасажир автомобіля «Fiat Doblo», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки (у вигляді двох переломів хребта з ушкодженням спинного мозку, численних переломів ребер з обох сторін по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври), що призвели до смерті потерпілого. Вказана травма спричинила загрозливе для життя явище - гостру, масивну крововтрату, і за цією ознакою є тяжким тілесним ушкодженням та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_15 ;

- пасажир автомобіля «MАZDА», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_12 , отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми грудної клітки (у вигляді переломів ІІ-VІ ребер зліва по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, розриву дуги аорти, перелому грудного відділу хребта), живота (крововилив в ліву навколониркову клітковину, в ділянці воріт селезінки), правої гомілки (відкритий перелом), що призвела до смерті потерпілої. Вказана травма спричинила загрозливе для життя явище - гостру, масивну крововтрату, і за цією ознакою є тяжким тілесним ушкодженням та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_12 ;

- пасажир автомобіля «MАZDА», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої травми грудної клітки (у вигляді переломів хребта в грудному відділі на рівні між 5-м та 6-м грудним хребцями, забою легень, розриву стінки правого передсердя, переломів 2-4-го ребер справа), правого плеча (закритий перелом), які спричинили смерть потерпілої. Вказана травма спричинила загрозливе для життя явище гостру, масивну крововтрату (крововилив у навколосерцеву порожнину - 200 мл, крововиливу плевральні порожнини 1300 мл) і за цією ознакою є тяжким тілесним ушкодженням та стоїть в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .

Крім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 отримали інші тілесні ушкодження, які в причинному зв`язку із їх смертю не стоять.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.
В апеляційній скарзі прокурора Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2021 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та в частині визначення строку відбування покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 на виконання вироку суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі. Під час досудового розслідування і судового розгляду ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, однак у ході судового розгляду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час та відповідно до вироку суду вказаний запобіжний захід залишено до вступу вироку в законну силу. Вважає, що суд не дотримався вимог п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, оскільки при складані вироку строк відбування покарання необхідно визначати з моменту затримання особи на виконання саме вироку суду, а не з моменту затримання, як вирішив суд першої інстанції. Таким чином, початок строку відбування покарання необхідно визначити з моменту затримання особи на виконання вироку суду.

Під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 встановлено, що внаслідок вчиненого ним діяння настали тяжкі наслідки - смерть ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та обвинуваченому. ОСОБА_7 свою вину визнав, у вчиненому розкаявся, однак, поданий представником потерпілої цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнав частково та в частині ухвалення рішення поклався на розсуд суду, крім того не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування завданої ним шкоди, що свідчить про відсутність у нього намагання відшкодувати завдані злочином збитки, бажання виправити наслідки вчиненого. Крім того, судом не враховано думку потерпілих, які наполягали на найсуворішій мірі покарання, стверджуючи, що обвинувачений жодного разу не намагався вибачитися перед ними.

В апеляційній скарзі потерпілої ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2021 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Виключити з мотивувальної частини вироку обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при визначені міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в недостатній мірі враховано ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, безпідставно визнано наявність пом`якшуючої його покарання обставини, внаслідок чого суд призначив йому покарання, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості. Визнавши щире каяття ОСОБА_7 як обставину, яка пом`якшує покарання, суд не врахував правову позицією, сформульовану Верховним Судом в постанові від 18 вересня 2019 року у справі No 166/1065/18 про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, що під час судового розгляду свого підтвердження не знайшло. Натомість обвинувачений ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій, спрямованих на усунення наслідків скоєного ним кримінального правопорушення. В матеріалах провадження відсутні відомості щодо вжиття обвинуваченим будь-яких заходів, спрямованих на усунення наслідків, спричинених кримінальним правопорушенням, зокрема відсутні дані, що обвинувачений поряд із заявленим цивільним позовом, намагався будь-яким чином допомогти потерпілим оговтатись від пережитого, компенсував їм перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.

Також при призначенні покарання судом першої інстанції не враховано повною мірою дані про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював, що керує транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки, і це покладає на нього особливо відповідальне ставлення до своїх водійських обов`язків. Не надано належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений ОСОБА_7 , отримавши 19.07.2018 тимчасове водійське посвідчення терміном на два роки, не маючи на час ДТП навіть одного року водійського стажу, із забороною перевищувати швидкість 70 км/год. рухаючись у населеному пункті, порушив вимоги п. 10.1 та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Fiat Doblo» під її керуванням, і що саме нехтування обвинуваченим Правилами дорожнього руху призвело до незворотних наслідків - смерті чотирьох людей.

Крім того, ОСОБА_7 упродовж судового розгляду не визнав повністю своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину. З фактом доведення вини частково погодився у судових дебатах, лише під тиском зібраних і досліджених у справі доказів, не висловив жалю з приводу скоєного, не попросив вибачення у потерпілих.

Також судом недостатньою мірою враховано, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 286 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким. Судом першої інстанції також належним чином не враховано думку потерпілих у даному кримінальному провадженні, які просили суд обрати міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді 10 років позбавлення волі.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2021 року відносно ОСОБА_7 та призначити останньому менш суворе покарання.

Вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом не враховано, що обвинувачений майже упродовж двох років, знаходився під цілодобовим домашнім арештом не мав змоги працювати, в результаті ДТП отримав інвалідність, в судових засіданнях повідомляв, що не відмовляється від виплати сум за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_9 .

Також, судом не взято до уваги клопотання потерпілого ОСОБА_16 , де він зазначає, що матеріальну та моральну шкоду має намір стягнути із страхової компанії, претензій до обвинуваченого не має (том. 1 арк. пров.№77).

При призначенні покарання суд не врахував стан здоров' я обвинуваченого, не зважаючи на те, що в матеріалах справи наявна медична документація з приводу його стану здоров`я та необхідності проходження реабілітації інваліда (том. І арк. пров.№№106-107,109-111, 138-139, том 2 аркуш справи №№150,152,227). Також, судом не взято до уваги сімейний стан обвинуваченого, а саме те, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується досудовою доповіддю та свідоцтвом про народження ( том. 3 арк.пров.№№. 107,108, 109, 11 О, том. 2 арк.153, том 1 арк. 108). Судом не взято до уваги, що згідно висновку досудової доповіді, а саме п. 4 орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства, у своєму рішенні суд зазначив, лише про низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим. При прийнятті рішення обвинувачений просив суд врахувати, те, що він щиро розкаються у вчиненому, шкодує що так трапилось, він також втратив близьких та рідних йому людей (рідну сестру та племінницю) і розуміє стан потерпілої щодо її втрати, готовий відшкодовувати шкоду, проте судом при призначенні покарання не всі обставини були взятті до уваги. Судом при визначенні ОСОБА_7 міри покарання не в повній мірі враховано те, що він не перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, та місцем роботи, являється інвалідом 2 групи, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності в тому числі і за порушення ПДР.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги державного обвинувача з підстав, викладених в ній в частині м`якості покарання та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , заперечив проти апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу останньої, наполягали на її задоволенні, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_9 та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_10 підтримали апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 та прокурора, заперечували проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 .

Мотиви суду.
Заслухавши суддю -доповідача ,виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 - підлягають до задоволення, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України ніким з учасників судового провадження в апеляційному засіданні не оспорюються.

Що ж стосується доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_9 про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме виду та розміру міри покарання, то вони на думку апеляційного суду, є обґрунтованими та узгоджуються з законом.

Так, зокрема, щодо м`якості призначеного покарання, суд констатує, що відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди повинні суворо дотримуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарань, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При цьому відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею(частиною цієї статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Викладені в апеляційних скаргах прокурора та потерпілої обставини про те, що суд, приймаючи рішення про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , не дотримався всіх вимог закону, не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого, думку потерпілих , а також наслідки вчиненого злочину, є обґрунтованими та доведеними в повному обсязі.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції лише формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій, які призвели до втрати життя чотирьох людей, і як наслідок необґрунтовано призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, відповідно постановивши явно несправедливий вирок через м`якість призначеного покарання.

Так, Конституція України, серед інших, життя і здоров`я людини визнає найвищою соціальною цінністю (ст. 3).

В даному випадку,суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 , належним чином не врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким. Не враховано судом і характер винних дій обвинуваченого, а також те, що це потягло за собою незворотні наслідки у виді смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та самому обвинуваченому ОСОБА_7 .

Крім того, як встановлено апеляційним судом, під час перегляду кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , останній завдані потерпілим збитки не відшкодував, вибачення не попросив, потерпілі просять суворо покарати обвинуваченого, тому призначена судом першої інстанції міра покарання є явно не справедливою через м`якість.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_8 про наявні підстави для призначення більш м`якого покарання ОСОБА_7 , то вони є безпідставними, оскільки обвинуваченим вчинено суспільно-небезпечне діяння, в результаті якого загинули люди, а наявність щирого каяття, на думку апеляційного суду -сумнівною є ця обставина, утримання неповнолітньої дитини, отримання інвалідності, не є обставинами, які дають підстави для безумовного пом`якшення покарання, за умови доведеності доводів апеляційних скарг прокурора та потерпілої з наведених вище мотивів.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує особу винного, його вік, який за місцем проживання характеризується добре, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, а також тяжкість наслідків вчиненого злочину, а саме смерть потерпілих, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання .

Що стосується тверджень обвинуваченого та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_8 , що ОСОБА_7 щиро розкаявся у скоєному, то слід зазначити, що щире каяття характеризується тим, що воно засноване на належній критичній оцінці особою, своєї протиправної поведінки через її щирий осуд, визнання вини і готовність нести кримінальне покарання.

Разом з тим, визнання вини під тиском зібраних у справі доказів, не свідчить про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину.

Суд першої інстанції, зазначивши обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття, залишив поза увагою рекомендації, викладені у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7, згідно яких визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку .

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у справі № 759/7784/15-к у своєму рішенні від 22.03.2018 роз`яснив, що щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування, судових розглядів вказувала на те, що обвинувачений у вчиненому не розкаявся, не зробив для себе відповідних висновків, не оцінив об`ємно та системно негативних наслідків своїх дій для потерпілих, хоча про це і заявляв у судових дебатах та в останньому слові, однак конкретних дій, які вказували б на щире каяття, ним виконано не було, вину він визнав частково, лише фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

Таким чином, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_7 є сумнівним, не доведеним та його не можна враховувати при призначенні покарання як обставину, що його пом`якшує.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги прокурора Козятинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Вирок Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2021 року відносно ОСОБА_7 ,- скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та засудити до покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 ( три) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_7 на виконання вироку апеляційного суду.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку про визнання щирого каяття як пом`якшуючої покарання обставини.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом 3 (трьох) місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Копії вироку апеляційного суду- негайно вручити учасникам судового розгляду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4