гСправа № 187/158/22 Провадження №1-кп/0187/125/22
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000021 від 26.01.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 12.10.2021 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим стоком 2 роки
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України,-

Встановив:

25.01.2022 приблизно о 19 год. 15 хв. ОСОБА_4 перебував у приміщенні кімнати охорони сільськогосподарського кооперативу «ДАГАЗ», який розташований за адресою: Дніпропетовська область, Дніпровський район, с. Хутірське, вул.. Московська, 33а, разом з ОСОБА_5 . Перебуваючи у вказаному приміщенні між ними виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 відволікся на приготування їжі, викрав із шкіряної барсетки чорного кольору особисте майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти у сумі 600 грн.

Однак дії ОСОБА_6 були помічені потерпілим, який зробив останньому зауваження та підійшов до ОСОБА_4 , щоб забрати власні речі, схопившись за берсетку та намагаючись її забрати.

В цей час ОСОБА_4 , продовжуючи утримувати барсетку та речі потерпілого у своїх руках та намагаючись вирватися від потерпілого, вийшли разом з потерпілим на вулицю, де ОСОБА_4 , звільнившись від потерпілого, доводячи свій злочин до кінця, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.

Крім цього, 25.01.2022, в той же час, заволодівши грошима, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, повернувся до приміщення кімнати охорони сільськогосподарського кооперативу «ДАГАЗ», який розташований за адресою: Дніпропетовська область, Дніпровський район, с. Хутірське, вул.. Московська, 33а, де реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння, шляхом викрадення документів, а саме: паспорту громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення водія НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення тракториста НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактикуна ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичну довідку №774769 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, довіреність НАК 864232 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, викрав вищевказані документи. У подальшому утримуючи при собі документи ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншими важливими особистими документами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. У скоєному - щиро розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у зв`язку з перебуванням в лавах ЗСУ. Цивільний позов заявляти не буде, покарання просить призначити на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_4 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч.3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого та дійшов до переконання, що вина обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 в:

відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншими важливими особистими документами, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 357 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що він за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, скоїв злочини, один з яких в силу ст. 12 КК України є тяжким злочином, злочини скоєні в період іспитового строку, що насамперед свідчить про його несумлінне ставлення до загальноприйнятих норм і правил поведінки в суспільстві та його відношення до покладених на нього державою обов`язків. Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став та категорично не бажає цього робити, продовжує скоювати кримінальні правопорушення в період іспитового строку, що свідчить про сформованість стійкої спрямованості особистості обвинуваченого ОСОБА_4 на вчинення злочинів, підвищений рівень його суспільної небезпечності та неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Обставиною, що відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшує покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання за ч.3 ст. 357 КК України є рецидив злочину.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, суд вважає, що він повинен понести покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах його ізоляції від суспільства, у виді реального позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів з боку обвинуваченого.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Крім того, зважаючи, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 КК України в період іспитового строку за вироком Петриківського районного суду від 12.10.2021 року, суд вважає за необхідне призначити покарання згідно вимог ч. 1 ст. 71, ст.. 72 КК України.

Долю речових доказів вирішити на підставі статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Петриківський районний суд Дніпропетровської області від 27.01.2022 року підлягає скасуванню.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Враховуючи те, що судом прийнято рішення про реальне відбуття обвинуваченим кримінального покарання у вигляді позбавлення волі, що само по собі значно підвищує ризик переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення засудженим від відбування призначеного покарання, захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 100, 124, 368-370, 377 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.3 ст.357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

За ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

За ч. 3 ст. 357 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання частково приєднати не відбутий термін покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 12.10.2021 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 місяць.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Петриківський районний суд Дніпропетровської області від 27.01.2022.

Речові докази по справі: грошові кошти у сумі 637 грн, міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику, посвідчення водія НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , паспорт громадянина України № НОМЕР_6 , талон прийому, екзаменаційну картку водія, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_3 , свідоцтво № НОМЕР_7 , витяг з наказу № 137-к від 22.07.2021, свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 , талон НОМЕР_2 , посвідчення тракториста НОМЕР_2 , медичну довідку № 774769, довіреність НАК 864232, обліково- посадову картку МО НОМЕР_8 та предмет зовні схожий на ніж з пластиковою ручкою чорного кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 ; решту речових доказів зберігати при матеріалах провадження.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 26 січня 2022 року, залишивши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду у відповідності з вимогами статті 394 частини 2 Кримінального процесуального кодексу України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до статті 349 частини 3 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1