Справа № 504/1927/19
Номер провадження 1-кп/504/254/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівській районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, освіта середня спеціальна, інваліда 3 групи, одруженого, працюючого охоронцем ФОП « ОСОБА_7 », проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 30.11.2017р. приблизно о 21 год. 50 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA»р/н НОМЕР_1 , грубо порушив пункти 2.3 «б», 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, які зобов`язують водія :

п.2.3. «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний :

.б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»,

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п.12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».

п.12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди».

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , у темний час доби, з ввімкнутим ближнім освітленням передніх фар, при достатній видимості, здійснював рух на освітленій вуличними ліхтарями ділянці по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вул. Незалежності в с. Красносілка Лиманського (нині Одеського) району, Одеської області, на який організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, з боку центру села в напрямку м. Одеса, зі швидкістю близько 60 км/год., у правій смузі свого напрямку руху, рух керованого автомобіля постійно не контролював, в установлених межах безпечної швидкості руху обрав швидкісний режим без урахування дорожньої обстановки.

У той самий час, у зустрічному напрямку по 59 приміському маршруту «м. Одеса, вул. Марсельська - с. Красносілка Лиманського району з пасажирами рухався маршрутний автобус «Еталон» р/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , водій якого завчасно побачивши попереду на проїзній частині пішохода, став знижувати швидкість і попереджаючи водія зустрічного автомобіля про небезпеку, почав блимати йому дальнім освітленням передніх фар.

Наближаючись до розташованого праворуч будинку № 65 вулиці Незалежності, водій ОСОБА_6 мав об`єктивну можливість завчасно побачити попереду перешкоду для руху пішохода ОСОБА_10 , який в цей момент був розташований у горизонтальному або близько до нього положенні на дорожньому покритті, на смузі його руху.

Отримуючи об`єктивні ознаки можливого виникнення і розвитку аварійної ситуації, що виразилася у наявності на проїзній частині перешкоди у русі, у вигляді пішохода ОСОБА_10 , а також наявності зустрічного транспорту, водій якого попереджаючи його про перешкоду, блимав йому дальнім освітленням передніх фар, водій ОСОБА_6 , невірно оцінив дорожню обстановку, яка склалася, вкрай уважним не був, не вжив заходів, що виключають дорожньо-транспортну пригоду, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

При відсутності будь яких перешкод технічного або іншого характеру водій ОСОБА_6 з моменту об`єктивної можливості виявити зазначеного пішохода, своєчасно не відреагував на виниклу небезпеку для руху, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу для безпечного об`їзду перешкоди у вигляді пішохода, не переконався, що він не створить своїми діями небезпеки у русі для інших учасників дорожнього руху, а застосував невиправданий маневр праворуч, і як наслідок, допустив наїзд нижньою лівою частиною автомобіля «OPEL VECTRA»р/н НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_10 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю на місці події. Смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою при ДТП поєднаною травмою голови та тулуба у вигляді переломів кісток мозкового та лицьового черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою-розміжчення головного мозку, внутрішньо шлуночкових крововиливів, переломів акроміального і дзьобуватого відростків лівої лопатки, перелому тіла грудини, множинних двобічних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розривів легенів, селезінки та печінки, крововиливів у праву плевральну порожнину, перелому крила правої клубової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 з`явився шок.

Як вважає слідство, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «OPEL VECTRA» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України.
У даній дорожній ситуації, водій автомобіля «OPEL VECTRA» ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом екстреного гальмування.

У дані дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що дійсно 30.11.2017р. біля 21 год. 40 хв. він керував технічно справним автомобілем «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Незалежності в с. Красносілка в напрямок міста Одеси зі швидкістю 60 км/год. В цей час моросив дощ, був сильний вітер, а освітлення то вмикалося, то вимикалося. На відстані приблизно в 50 м. він побачив маршрутний автобус, який рухався йому назустріч, водій якого блимнув два рази фарами. Він подумав, що попереду стоять співробітники поліції, став уважніше приглядатися до дороги та побачив якусь перешкоду. Було не зрозуміло що це, воно лежало поперек дороги. Тоді він зманеврував на узбіччя вправа і як наслідок наїхав на бетонний парапет. Удар був досить сильним, колесо вискочило на парапет, тобто автомобіль отримав механічне пошкодження. Він вийшов з автомобіля подивитися що сталося та побачив, що на дорозі лежить чоловік, він впізнав у ньому місцевого мешканця, біля його голови була калюжа крові, ознак життя людина не подавала. Він не здійснював наїзд на людину, а вивернув на узбіччя. На його думку, пішохода переїхав інший автомобіль, який рухався раніше.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що загиблий ОСОБА_10 був її сином, того дня їй зателефонували та повідомили про те, що коли її син повертався з бару, його збив автомобіль. ОСОБА_10 був сп`янілий, в такому стані часто ходив по дорозі. Через тривалий період після даного ДТП вона самостійно знайшла свідків ОСОБА_11 , який йшов до батискафу, а також ОСОБА_12 , яка в той час їхала на маршрутному автобусі, після чого написала заяву слідчому про їх допит. Слідчий казала, що особа, яка скоїла наїзд, не визнає вину, однак все рівно буде суд. Вона безпосередньо на м`ясце події не виїжджала, намагалася знайти відеозапис з місця ДТП, однак як виявилося, на даній ділянці дороги не ведеться відеоспостереження.

В подальшому ОСОБА_4 в судові засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій також просила призначити ОСОБА_6 покарання умовно.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що працюючи водієм на 59 маршруті «Одеса, вул.Марсельська- Красносілка», 30 листопада 2017 біля 21 години відправився на транспортному засобі «Еталон» з вулиці Марсельської в м. Одеса в напрямок села Красносілка. Рухаючись по центральній вулиці с. Красносілка біля 21 год. 30 хв., на зупинці, висадивши пасажирів, та набираючи швидкість, почув, що ОСОБА_13 , яка сиділа поруч з ним, повідомила, що на дорозі впав чоловік, який намагався встати, оскільки був вітер, а поруч розташований будівельний магазин, він сказав їй, що це, мабуть папір, продовжуючи рухатись зі швидкістю 30-35 км/год. На дорозі було темно, він не пам`ятає, щоб горіло світло, дорога була погана, з ямами. Все це відбувалося на відстані десь 1 км., приблизно 700 м. Під`їхавши ближче, він побачив, що в зустрічному напрямку рухався легковий автомобіль. Він не бачив, щоб чоловік йшов, або стояв, однак ОСОБА_12 сказала йому, що цей чоловік підіймав руки та намагався встати. Він став блимати фарами, щоб попередити водія про наявну перешкоду на проїзній частині. Йому здалося, що водій легкового автомобілю відволікся та його відкинуло на узбіччя. Сказати достеменно, що він бачив момент переїзду легкового автомобіля людини, він не може, все відбулося за долю секунди, він відвернувся, бо йому було неприємно, однак зрозумів, що автомобіль переїхав людину, чи зачепив колесом. Після цього автомобіль «підкинуло». Стовідсотково сказати, що автомобіль переїхав голову чоловіка, він не може. Оскільки йому потрібно було розвести пасажирів, він не зупиняючись поїхав по маршруту, повернувшись десь через 10 хвилин побачив, що на місці аварії вже знаходився автомобіль швидкої допомоги. Потім він та ОСОБА_6 також брали участь в проведенні слідчого експерименту, однак при ньому використовувався не той, автомобіль, на якому був ОСОБА_6 в день події, а інший.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 30.11.2017р. після 21 години, точного часу не пам`ятає, вона їхала в маршрутному автобусі 59 маршруту. Рухаючись в с. Красносілка, проїхавши будівельний магазин, вона побачила, що по вулиці Незалежності йшов чоловік, він пересувався по дорозі в зустрічному напрямку, перебуваючи на проїзній частині, то падаючи, то встаючи. Вона звернула увагу водія автобуса на це, та, оскільки в зустрічному напрямку рухався автомобіль, водій автобуса два рази блимнув фарами, щоб звернути увагу водія про наявність перешкоди на дорозі. Однак водій напевно не побачив, лежачу на дорозі людину, автомобіль «підкинуло», трохи припідняло догори, тоді водій зупинився на узбіччі. В цей час до лежачої на дорозі людини, зі сторони бару підбіг якийсь чоловік. Вона не виходила з маршрутки, їй стало зле, автобус рушив далі. При цьому ОСОБА_12 надала суперечливі та неточні покази стосовно відстані, на якій знаходився маршрутний автобус до, так званого, місця наїзду, не могла пояснити чи бачила вона безпосередньо момент наїзду автомобіля під керування ОСОБА_6 на лежачого на дорозі ОСОБА_14 , зауваживши, що вперше її допитали через рік після події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що того дня, точної дати не пам`ятає, після 21 год., він направився до бару, розташованого по вулиці Незалежності в с. Красносілка, побачив, що по дорозі в 30 метрах від нього йшов ОСОБА_10 , якого він раніше знав. ОСОБА_14 кожен день сильно випивав та часто ходив по дорозі, щоб йому сигналили з транспортних засобів. Придбавши в барі пляшку води, він виходячи з бару, почув свист резини, він не звернув уваги чи їхав в той час по дорозі якийсь автомобіль. Подивившись в напрямку міста Одеси на дорозі знаходився маршрутний автобус, на зустрічному напрямку на узбіччі стояв автомобіль, який нібито як підкинуло, що він визначив через те, що фари світили на стовп та на дерево. Він одразу підбіг до місця та побачив, що чоловік лежить на дорозі, не подаючи ознак життя, біля голови було багато крові, череп розбитий. Він почав вимірювати пульс та зрозумів, що людина мертва. Автомобіль сірого кольору, яким керував ОСОБА_16 , якого він знав як таксиста, відкинуло на бордюр, капот і бампер були цілими. Ліхтарів біля місця ДТП не було, сам труп також не освітлювався, дорога розбита з ямами. Безпосередньо момент збиття (наїзду) ОСОБА_14 він не бачив, а бачив лише те, що автомобіль «підкинуло». Він викликав карету швидкої допомоги і тільки після приїзду швидкої допомоги зрозумів, що мертвий чоловік це ОСОБА_17 .

Дослідивши безпосередньо під час судового розгляду визначений обсяг доказів, наданих стороною обвинувачення та стороною захисту, з`ясувавши обставини кримінального провадження, суд, вирішуючи обвинувачення по суті, приходить до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, з таких мотивів.

Так, обвинувачення ОСОБА_6 фактично ґрунтуються на показах свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , описаних вище, та наданих прокурором письмових доказах, а саме:

-протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 30.11.2017р. з фототаблицею та схемою до нього, згідно якого 30.11.2017р. в період часу з 22 год. 20 хв. до 23.30 хв. за участі водія ОСОБА_6 оглянута ділянка дороги, розташована напроти будинку АДРЕСА_2 , на проїзної частині якої виявлено труп ОСОБА_10 , на правому узбіччі дороги виявлено автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , розташований передньою частиною на залізобетонному стовпі (т.1. а.с.75-87);

-протоколу огляду трупа ОСОБА_10 від 30.11.2017р. з фототаблицею до нього (т.1. а.с.88-93);

-висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5776 від 02.03.2018 року яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року (т.1. а.с.100);
-висновку судової транспортно-трасологічної експертизи обставин наїзду автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5777 від 02.03.2018 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року (т.1 а.с.104-105);
-висновку експерта № 1416-3919/17 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1975 року народження, проведеного судово-медичним експертом ООБСМЕ ОСОБА_21 01.12.2017р. (т.1 а.с.109-117);
-висновку експерта № 712 судово-медичної експертизи куртки-дублянки, брюк та туфель ОСОБА_10 , 1975 р.н,, проведеного судово-медичним експертом криміналістом ООБ СМЕ ОСОБА_22 від 19.01.2018р. (т.1 а.с.123-134);
-висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи (за матеріалами справи) № 69 від 07.08.2018 року, в складі комісії експертів входив експерт ОСОБА_19 яка також була проведена на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 12.03.2018 року (т.1 а.с.139-162).
-протоколу проведення слідчого експерименту від 22.02.2019 року (т.1. а.с.175-185;

-висновку судової автотехнічної експертизи за обставинами ДТП № 209-А від 19.03.2019 року (т.1. а.с.191-194);

Стосовно наданих стороною обвинувачення письмових доказів суд надає більш детальний опис та аналіз нижче.

Протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 30.11.2017р. з фототаблицею та схемою та протокол огляду трупа ОСОБА_10 від 30.11.2017р. з фототаблицею лише фіксують події на момент ДТП та ніяк не підтверджують винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Висновком експерта № 1416-3919/17 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1975 року народження, проведеного судово-медичним експертом ООБСМЕ ОСОБА_21 01.12.2017р. (т.1 а.с.109-117), надано перелік ушкоджень, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 , перелік яких не оспорюється сторонами кримінального провадження. Зазначені ушкодження, з урахуванням їх масивності, поєднаності, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна та ударно-здавлююча дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих, твердих предметів, якими могли бути деталі і поверхні рухомого транспортного засобу, яким було скоєно наїзд на ОСОБА_10 , а також за рахунок подальшого відкидання і співудару тіла з поверхнею дорожнього покриття.

Всі ушкодження у ОСОБА_10 , з урахуванням їх морфологічних особливостей, а також даних судово-гістологічного дослідження заподіяні прижиттєво, одномоментно, за відносно короткий проміжок часу, обчислюваний хвилинами до моменту настання смерті.

Всі вищевказані ушкодження оцінюються в комплексі, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.1 (а) і п. 2.1.3 (б, в, г, л, н, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.н.). Смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою при ДТП поєднаною травмою голови та тулуба у вигляді переломів кісток мозкового та лицьового черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою-розміжчення головного мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів, і переломів акроміального і дзьобуватого відростків лівої лопатки, перелому тіла грудини, множинних двобічних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розривів легенів, селезінки та печінки, крововиливу у праву плевральну порожнину, перелому крила правої клубової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 з`явився шок.

Виразність трупних явищ, виявлених при експертизі трупа 01.12.2017 року приблизно о 10:30 (добре, рівномірно розвинуте трупне заклякання у всіх групах досліджуваних м`язів, блідо-фіолетове забарвлення трупних плям, що мають вигляд острівців, слабка виразність, розташування їх по задньобічним поверхням тіла, зникнення та відновлення їх первинного забарвлення через 4 хвилини при дозованому натисканні на них з силою 2 В кг/см2 протягом 3 секунд, відсутність ознак гнильних змін трупа), дозволяє зробити висновок, що смерть ОСОБА_10 могла наступити 12-16 годин тому від моменту експертизи трупа, тобто 30.11.2017 року в проміжку часу близько 18:30 - 22:30.

Виходячи з малої інформативності ознак, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_10 , достовірно визначити, якою стороною тіла розташовувався потерпілий відносно травмуючого предмета, і в яку частину тіла був первинний удар, не представляється можливим.

При експертизі трупа ОСОБА_10 , ушкоджень характерних для волочіння або наїзду колесами транспортного засобу не виявлено. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлений етиловий спирт у концентрації 4,28%о, що за життя могло відповідати сильному алкогольному сп`янінню. Встановлення факту перебування ОСОБА_10 , «за життя», у стані наркотичного сп`яніння, виходить за межі компетенції судово-медичного експерта».

Отже, даний висновок експерта констатує те, що на трупі ОСОБА_10 ушкоджень характерних для волочіння або наїзду колесами транспортного засобу не виявлено, що фактично не узгоджується із версією подій, викладеною в обвинувальному акті.

Крім того, згідно висновку експерта № 712 судово-медичної експертизи куртки-дублянки, брюк та туфель ОСОБА_10 , 1975 р.н,, проведеного судово-медичним експертом криміналістом ООБ СМЕ ОСОБА_22 від 19.01.2018р.; (т.1 а.с.123-134), вказано перелік виявлених ушкоджень на одязі та взутті пішохода гр. ОСОБА_10 перелік яких не оспорюється сторонами кримінального провадження. З відповіді на питання слідства вбачається, що механізм утворення слідів ковзання на підметці лівої туфлі вказує на те, що пішохід ОСОБА_10 у момент первинного контакту з автомобілем міг знаходиться у вертикальному положенні і був звернений до нього передньо-правою бічною поверхнею тіла; травмуюча сила діяла в напрямі спереду назад і дещо справа наліво. Слідів, характерних для переїзду колесами автотранспорту, на одязі не виявлено. Частинок фарби, скла, дрібних деталей автомобіля при дослідженні на одягу не виявлено».
Вказаний висновок експерта не відповідає версії слідства в частині положення пішохода (вертикальне/горизонтальне) та підтверджує відсутність на одязі трупа слідів, які є характерними при наїзді транспортним засобом.

З висновку експерта №17-5777 судової транспортно-трасологічної експертизи обставин наїзду автомобіля Opel Vectra р/н НОМЕР_1 на пішохода, проведеного судовим експертом ЛААД ОНДІСЕ ОСОБА_19 від 02.03.2018р. (т.1 а.с.104-105), вбачається, що цілеспрямованим оглядом автомобіля було встановлено, що в передній частині автомобіля ознак контакту з пішоходом (у виді характерних трас тертя, пологих увігнутостей) не виявляється. Нижня крайка переднього бамперу розташована на висоті біля 25 см. від рівня дорожнього покриття, явних ознак контакту з тілом або предметами одягу людини також не містить.

При огляді нижньої частини автомобіля - деталей та механізмів знизу виявлені ознаки зламу лівої частини пластмасового спойлера під бампером на висоті 20-25 см, з утворенням «свіжих» повздовжніх смугастих трас тертя на ділянці до 40 см від лівої габаритної крайки. Далі в середній частині по виступаючих поверхнях фартуха панелі передка труби глушника й картера двигуна виявлені масивні повздовжні траси з подряпинами та нашаруваннями бетонної крихти, що вказує на наїзд автомобіля на придорожній цементобетонний елемент обмеженої висоти.

Таким чином, при експертному огляді автомобіля в його передній частині зліва виявлені сліди, які, відповідно фабулі постанови слідства, характерні для контакту з пішоходом, який в цей момент був розташований горизонтально на дорожньому покритті, найбільш вірогідно, з переїздом його лівим переднім колесом.

Висновки зазначеної експертизи також не узгоджуються з висновком експерта № 712 судово-медичної експертизи куртки-дублянки, брюк та туфель ОСОБА_10 від 19.01.2018р., результати якої свідчать про те, що пішохід ОСОБА_10 у момент первинного контакту з автомобілем міг знаходиться у вертикальному положенні.

Крім того, згідно висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи (за матеріалами справи) № 69 від 07.08.2018 року від 12.03.2018 року (т.1 а.с.139-162) у ОСОБА_10 , виявлені наступні ушкодження:

а) відкрита черепно-лицьова травма: садна обличчя, забійна рана лобової ділянки зліва, три забійні рани волосяної частини голови, крововиливи у м`які тканини тім`яно-потиличної ділянки справа і зліва, крововиливи у м`які тканини обличчя, переломи кісток мозкового і лицьового черепа, розриви твердої мозкової оболонки в ділянці середньої і задньої черепних ямок зліва, крововиливи під м`які оболонки на випуклій і нижній поверхнях великих півкуль головного мозку, півкуль мозочка та стовбурового відділу мозку, забій-розміжчення нижньої поверхні лівих скроневої та потиличної часток і лівої півкулі, мозочка, внутрішньошлуночкові крововиливи; б) садно задньої поверхні шиї;
в) закрита травма грудної клітки: крововилив у м`які тканини задньої поверхні грудної клітки зліва, осколкові переломи акроміального і дзьобуватого відростків лівої лопатки з крововиливами у навколишні м`які тканини, повний поперечний перелом тіла грудини в проекції 3-го міжребер`я з крововиливом у навколишні м`які тканини, повні поперечні переломи 1 -5-го лівих ребер по кологрудинній лінії, повні поперечні переломи 1-10-го лівих ребер по середній пахвовій лінії, повні поперечні і переломи 3-5-го правих ребер по кологрудинній лінії, повні поперечні переломи 1-10-го правих ребер по середній пахвовій лінії, осколкові переломи 1-12-го правих ребер між лопатковою і колохребцевою лініями, розриви пристінкової плеври в проекції переломів 1-10-го лівих ребер посередній пахвовій лінії, 3-5-го правих ребер по кологрудинній лінії, 1-10-го правих ребер по середній пахвовій ліній та 1-12-го правих ребер між лопатковою і колохребцевою лініями, крововиливи під пристінкову плевру в проекції вищевказаних переломів ребер та анатомічних ліній, забої легенів, розрив легенів, селезінки та печінки, крововилив у праву плевральну порожнину (700 мл. рідкої крові);
г) закрита травма таза: садно в ділянці крила правої клубової кістки, садна в ділянці правої сідниці, крововилив у м`які тканини крижово-клубової ділянки по центру, осколковий перелом крила правої клубової кістки з крововиливом у навколишні м`які тканини;
ґ) садно в ділянці лівого плечового суглоба, садна правої кисті, садна нижніх кінцівок.
Зазначені ушкодження, з урахуванням їх масивності, поєднаності, множинності, локалізації та механізму утворення (ударна та ударно-здавлююча дія) могли бути заподіяні в результаті дії тупих, твердих предметів, якими могли бути деталі транспортного засобу, що рухався, який контактував з тілом ОСОБА_10 .
Всі ушкодження у ОСОБА_10 , з урахуванням їх морфологічних особливостей (садна - з темно-червоними, підсохлими поверхнями, розташованими нижче рівня навколишньої шкіри, рани - з просоченими темно-червоною кров`ю краями), а також даних судово-гістологічного дослідження (ушкодження без вираженої перифокальної клітинної реакції нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторному руслі у вигляді агрегації еритроцитів в просвіті окремих судин), заподіяні прижиттєво, за дуже короткий проміжок часу.
Смерть постраждалого настала через короткий проміжок часу (хвилини) до моменту настання смерті.
З огляду на те, що на автомобілі при транспортно-трасологічному дослідженні не встановлено пошкоджень та слідів, які б свідчили про контакт з пішоходом, який - знаходився у вертикальному положенні, а, навпаки, є сліди, які розташовані на днищевої частині автомобіля, слід дійти до висновку, що у момент контакту з автомобілем постраждалий був розташований горизонтально на дорожньому покритті, та, найбільш вірогідно, мало місце перекочування його тіла лівим переднім колесом.
Питання «стояв чи рухався» ОСОБА_10 у момент контакту з автомобілем, не має сенсу, оскільки у момент контакту з автомобілем постраждалий знаходився у горизонтальному або близькому до нього положенні.
Всі ушкодження укладаються у картину ДТП (за рахунок контакту автомобіля з тілом людини), заподіяні в короткий проміжок часу.
Виявлені у ОСОБА_10 ушкодження утворилися за рахунок ударної та ударно-здавлюючої дії в результаті дії тупого (тупих) предмету (предметів), якими могли бути деталі транспортного засобу, що рухався.
Всі вищевказані ушкодження оцінюються в комплексі, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.1 (а) і п. 2.1.3 (б, в, г, в, н, о) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.н.).
На одязі пішохода гр. ОСОБА_10 1975р.н. виявлені ушкодження.
На куртці - дублянці:
- розрив правого бокового шва, який переходить на шов рукава, розриви по шву пришива правого рукава спереду і лівого рукава ззаду, надриви ниток шва в кутку правої бічної кишені, які утворені від надмірного перерозтягання ниток шва на вказаних ділянках;
- повний відрив застібки "блискавка" по лівому борту і не повний відрив по правому борту, утворені від надмірного перерозтягання ниток шва;
- розрив Г-подібної форми у верхній третині лівої половини переду, утворений від перерозтягання в результаті зачепу;
- ділянка потертості в області лівого плечового шва (спереду і ззаду від нього), яка утворена при ковзанні по слідоутворюючої поверхні в поперечному напрямі;
- розрив Г-подібної форми у верхній третині спинки ліворуч, утворений від перерозтягання в результаті зачепу.
На брюках:
-розрив Т-подібної форми, розташований на передній поверхні брюк в області правої бічної кишені, утворений від перерозтягання матеріалу в результаті зачепу;
-ділянки потертості які розташовані по верхньому краю правої задньої кишені і на поясному ремені ззаду справа, утворені при ковзанні по слідоутворюючої поверхні в напрямі зверху вниз і справа наліво;
-група розривів, розташованих в області лівої задньої кишені з боку лівого бічного шва, які утворені від надмірного перерозтягання матеріалу в поперечному напрямі;
-ділянка потертості і розриви, розташовані на задній поверхні правої половини брюк в нижній третині, утворені при русі по слідоутворюючої поверхні в поперечному напрямі.
На взутті пішохода гр. ОСОБА_10 1975р.н. виявлені сліди ковзання:
-ділянка свіжої потертості на підметці правої туфлі у вигляді вузьких поздовжніх смуг, які могли утворитися при ковзанні по слідоутворюючої поверхні в напрямку спереду назад;
- ділянка свіжої потертості на підборі правої туфлі у вигляді косо- поздовжніх смуг, які могли утворитися при ковзанні по слідоутворюючої поверхні в напрямку спереду назад дещо зліва направо;
- ділянка свіжої потертості на підметці лівої туфлі у вигляді косо- поздовжніх смуг, які могли утворитися при ковзанні по слідоутворюючої поверхні в напрямку спереду назад і дещо справа наліво.
- ділянка свіжої потертості на підборі лівої туфлі у вигляді дугоподібних смуг, опукла частина яких обернена управо. Ці сліди не рельєфні, плоскі, судити про механізм їх утворення не представляється можливим.
При експертизі трупа ОСОБА_10 ушкоджень, характерних для волочіння або перекочування колесами транспортного засобу, не виявлено. Проте, відсутність таких слідів не дає підстав категорично стверджувати, що перекочування колесом через тіло не мало місце.
Ушкоджень; що не укладаються в механізм ДТП з автомобілем Opel Vectra р/н НОМЕР_1 , не виявлено.
При огляді нижньої частини автомобіля - деталей та механізмів знизу виявлені ознаки зламу лівої частини пластмасового спойлера під бампером на висоті 20-25 см, з утворенням «свіжих» повздовжніх смугастих трас тертя на ділянці до 40 см. від лівої габаритної крайки (фото 5-7).
Далі в середній частині по виступаючих поверхнях фартуха панелі передка труби глушника й картера двигуна виявлені масивні повздовжні траси з подряпинами та нашаруваннями бетонної крихти, що вказує на наїзд автомобіля на придорожній цементобетонний елемент обмеженої висоти (фото 8).
При експертному огляді автомобіля в його передній частині зліва виявлені сліди, які, відповідно фабулі постанови слідства, характерні для контакту з пішоходом, який в цей момент був розташований горизонтально на дорожньому покритті, найбільш вірогідно, з переїздом його лівим переднім колесом.
Смерть ОСОБА_10 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою при ДТП поєднаною травмою голови та тулуба у вигляді переломів кісток мозкового та лицьового черепа, розривів твердої мозкової оболонки, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою- розміжчення головного мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів, переломів акроміального і дзьобуватого відростків лівої лопатки, перелому тіла грудини, множинних двобічних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розривів легенів, селезінки та печінки, крововиливу у праву плевральну порожнину, перелому крила правої клубової кістки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 є шок. Як сказано вище, утворення тілесних ушкоджень у постраждалого вкладається в контакт з автомобілем Opel Vectra р/н НОМЕР_1 .
Аналізуючи висновок даної експертизи, суд вважає його необґрунтованим, оскільки як випливає із версії слідства, на момент наїзду автомобіль під керуванням ОСОБА_6 знаходився на проїзній частини в горизонтальному положенні, разом із тим висновком судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи № 712 встановлено, що механізм утворення слідів ковзання на підметці лівої туфлі вказує на те, що пішохід ОСОБА_10 у момент первинного контакту з автомобілем міг знаходиться у вертикальному положенні і був звернений до нього передньо-правою бічною поверхнею тіла, травмуюча сила діяла в напрямі спереду назад і дещо справа наліво.

Крім того, за результатами даної експертизи комісія дійшла висновку про те, що на автомобілі при транспортно-трасологічному дослідженні не встановлено пошкоджень та слідів, які б свідчили про контакт з пішоходом, який - знаходився у вертикальному положенні, а, навпаки, є сліди, які розташовані на днищевій частині автомобіля, тобто у момент контакту з автомобілем постраждалий був розташований горизонтально на дорожньому покритті, та, найбільш вірогідно, мало місце перекочування його тіла лівим переднім колесом, однак цей висновок не відповідає матеріалам кримінального провадження, оскільки єдиними слідами які були розташовані на днищевій частині автомобіля, які були виявлені, це повздовжні траси з подряпинами та нашаруваннями бетонної крихти, що вказує на наїзд автомобіля на придорожній цементобетонний елемент обмеженої висоти, що цілком узгоджується з версією подій, викладеною ОСОБА_6 .

Одночасно суд зазначає те, що стороною захисту заявлялися клопотання в порядку ст.89 КПК України про визнання доказів недопустимими, а саме: висновку судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5776 від 02.03.2018 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року; висновку судової транспортно-трасологічної експертизи обставин наїзду автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5777 від 02.03.2018 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року; висновку комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи (за матеріалами справи) № 69 від 14.03. 07.08.2018 року, в складі комісії експертів входив експерт ОСОБА_19 , яка також була проведена на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 12.03.2018 року.

Даючи оцінку вказаним доказам на предмет допустимості, суд вказує на те, що під час судового розгляду захиснику-адвокату ОСОБА_5 стало відомо про те, що у грудні 2017р. між судовим експертом ОСОБА_19 та слідчим ОСОБА_20 був укладений шлюб, на підставі викладеного, за клопотанням захисника, ухвалою суду від 08.02.2021р. надано адвокату ОСОБА_5 тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю - можливість отримати відомості з Лиманського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а саме Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу 22.12.2017р. між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 3052 - 22.12.2017 року між судовим експертом ОСОБА_19 та слідчим ОСОБА_20 22.12.2017 року був укладений шлюб.
З цього випливає, що під час проведення судових експертиз у вказаному кримінальному провадженні судовим експертом ОСОБА_19 останній перебував у шлюбі зі слідчим ОСОБА_20 .
Відповідно до ст.79 КПК України, експерти не мають права брати участі в кримінальному провадженні та відводяться за підставами, передбаченими ч.1 ст.77 цього Кодексу.
Згідно п.п.1, 3 ч.1 ст.77 КПК України, експерт не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Докази, для того щоб набути свого статусу, мають бути отримані у передбаченому КПК порядку (ч. 1 ст. 84 КПК).
Статтею 86 КПК України визначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
В п. 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №?8 від 30 травня 1997 р. роз`яснено:
При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати:
чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи;
чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі;
компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень;
достатність поданих експертові об`єктів дослідження;
повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;
узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи;
обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Статтею 11 ЗУ «Про судову експертизу» визначено, що не може залучатися до проведення судової експертизи та виконання обов`язків судового експерта особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною, а також та, яка має не зняту або не погашену судимість, або на яку протягом останнього року накладалося адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією або дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення кваліфікації судового експерта. Інші обставини, що забороняють участь особи як експерта в судочинстві, передбачаються процесуальним законодавством.
Суд приходить до переконання, що експерт ОСОБА_19 , будучи чоловіком слідчого ОСОБА_20 , не мав права брати участь у проведенні експертних досліджень у вказаному кримінальному провадженні та підлягав відводу/самовідводу.

На підставі викладеного, суд вважає, що висновок судової автотехнічної експертизи технічного стану систем керування, ходової частини автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5776 від 02.03.2018 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року; висновок судової транспортно-трасологічної експертизи обставин наїзду автомобіля «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 № 17-5777 від 02.03.2018 року, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_19 на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 01.12.2017 року; висновок комплексної судово-медичної та транспортно-трасологічної експертизи (за матеріалами справи) № 69 від 14.03. 07.08.2018 року, в складі комісії експертів входив експерт ОСОБА_19 , яка також була проведена на підставі постанови слідчого ОСОБА_20 від 12.03.2018 року є недопустимими доказами.

Крім того, суд надає критичну оцінку протоколу проведення слідчого експерименту від 22.02.2019 року. Відповідно до вимог статті 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. При цьому, слідчий експеримент як окрема слідча (розшукова) дія полягає в проведенні за рішенням слідчого, прокурора дослідних дій, спрямованих на перевірку можливості сприйняття особою певних фактів, вчинення в певному місці й певним способом чи з використанням певних знарядь конкретних дій, існування визначених подій у минулому, з`ясування механізму утворення слідів тощо. Складовою слідчого експерименту є проведення його в умовах, що максимально наближені до тих, в яких подія мала місце в минулому. Тому до проведення дослідних дій і випробовувань під час проведення слідчого експерименту треба отримати найбільш повні відомості щодо обставин події, яку перевіряють, та здійснити відтворення обстановки, в якій буде проведено експеримент. Слідчий експеримент проводять для перевірки наявних даних і припущень щодо можливості за певних умов щось чути або спостерігати чи сприймати іншими органами відчуття, здійснювати певні або інші дії, виготовити певні предмети, проникнути певним або іншим способом у приміщення, на територію, перемістити вантаж, здолати конкретну відстань за допомогою технічних засобів чи без них.

В даному випадку слідчий експеримент, повинен був бути проведений в умовах, максимально приближених до умов настання ДТП, а саме погодні умови, тип, стан та колір покриття, наявність дорожньої розмітки, освітлення, однак під час допиту в суді свідка ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_6 було встановлено, що під час настання ДТП, була темна пора доби, з блимаючим освітленням, яке зникало, а слідчий експеримент, проводився з використанням мережі штучного освітлення населеного пункту, встановленого на бетонній опорі, що є порушенням порядку проведення слідчого експерименту.

Згідно матеріалів кримінального провадження та обвинувального акту ДТП мале місце за участю автомобіля «OPEL VECTRA» 1989 року випуску, а під час слідчого експерименту було залучено автомобіль «OPEL КADETT» р/н НОМЕР_4 , що не відповідає дійсним обставинам справи, та не узгоджується з вимогами ч.1 ст.240 КПК України.

Під час допиту учасники слідчого експерименту ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зазначили, що під час ДТП, був вітер, та накрапував (моросив) дощ, а під час проведення слідчого експерименту, дощу не було, а була суха погода, тобто умови проведення слідчого експерименту не відповідають фактичним обставинам ДТП.

Також під час огляду місця ДТП 30.11.2017 року на місці ДТП була погана дорога, а саме на місці ДТП були ями (вибоїни) які зафіксовані в фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП та під час проведення слідчого експерименту 22.02.2019 року дорожнє покриття взагалі не відповідає тому покриттю який був під час огляду місця ДТП оскільки під час проведення слідчого експерименту, дорожнє покриття було рівним без вибоїн та ям, про що також зафіксовано у фототаблиці до протоколу слідчого експерименту. Також зазначено, що учасником слідчого експерименту був потерпілий ОСОБА_23 , який не залучався до кримінального провадження в якості потерпілого.

В судових дебатах прокурор ОСОБА_3 висловила твердження про те, що з вини ОСОБА_6 , який не дивлячись на наявність ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 01 грудня 2017р., якою було накладено арешт на автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , не забезпечив його збереження, що стало підставою для залучення в слідчому експерименті автомобіля «OPEL КADETT». Разом із тим, суд не погоджується із вказаним твердженням прокурора, оскільки з копії ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2017р. вбачається, що автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого Іллічівським МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області від 22.07.2005р. Згідно вказаної ухвали, після проведення необхідних експертних досліджень із зазначеним автомобілем, він мав бути повернутим його власникові. 15.12.2017р. ОСОБА_6 , який фактично не є власником транспортного засобу, отримав даний автомобіль під зберігальну розписку. Як повідомив в судовому засіданні ОСОБА_6 , він повернув автомобіль власнику ОСОБА_8 , де наразі перебуває вказаний транспортний засіб невідомо. За даним фактом судом було скеровано відповідні відомості до органу досудового розслідування з метою проведення відповідної перевірки. Разом із тим, вказана обставина не перешкоджала стороні обвинувачення долучити до участі в слідчому експерименті інший автомобіль аналогічної моделі з ідентичними характеристиками.

Також за клопотанням сторони захисту судом допитаний в якості свідка ОСОБА_24 , який повідомив, що також був присутній на місці події під час проведення слідчого експерименту, спочатку навіть слідчий запропонувала йому приймати у ньому участь у якості понятого, але згодом, коли він робив свої зауваження, слідчий зупинила проведення вказаної слідчої дії, дочекавшись свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні повідомив, що раніше знайомий з експертом ОСОБА_19 та сам тривалий час працював експертом Одеському СМЄ, а на теперішній час працює приватним експертом.

Присутність ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту та те, що він був фактично відсторонений слідчим від участі у ньому, не спростовується учасниками слідчого експерименту, які надали свої покази в судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила про те, що ОСОБА_24 є родичем ОСОБА_6 , тому слідчий відсторонив його від участі в проведенні вказаної процесуальної дії, разом із тим, як пояснили ОСОБА_6 та ОСОБА_24 , вони не перебували в будь-яких родинних відносинах на момент проведення слідчого експерименту, при цьому будь-яких підтверджень стороною обвинувачення стосовно родинних відносин обвинуваченого та ОСОБА_24 не надано. Дана обставина викликає об`єктивні сумніви у стороннього спостерігача стосовно мотивів, що спонукали слідчого замінити понятого ОСОБА_24 , який висловлював свої заперечення, на раніше їй знайомого по роботі ОСОБА_25 , який за родом своїх занять має специфічні знання в даній сфері.

Допитані в судовому засіданні поняті ОСОБА_26 та ОСОБА_27 підтвердили, що дійсно брали участь в проведенні слідчого експерименту, на якому проводилися заміри, після чого вони підписали відповідний протокол.

З огляду на викладене, протокол проведення слідчого експерименту від 22.02.2019 року не відповідає вимогам чинного законодавства в частині отримання доказу, тому суд приходить до висновку про невідповідність фактичних даних, що містяться в ньому, відтак протокол слідчого експерименту від 22.02.2019р. визнається недопустимим доказом.

Будь-яке порушення органом досудового розслідування конституційних прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, призводить до втрати ними юридичної сили. У такому разі «отруйне дерево» породжує «отруйні плоди» (рішення ЄСПЛ у справах «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року). Отримання доказів на підставі інформації, отриманої з недопустимого доказу, тягне за собою їхню безумовну недопустимість. Така недопустимість доказів не залежить від характеру та ступеня того чи іншого порушення кримінально-процесуального закону.

Як наслідок висновок судової автотехнічної експертизи за обставинами ДТП № 209-А від 19.03.2019 року, яка проводилась, за вихідними даними, встановленими під час слідчого експерименту також є недопустимим доказом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Гефген проти Німеччини» для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж.

Разом із тим, стороною захисту наданий висновок комісійної судово-медичної експертизи № 44- К, яка почата 15.05.2019 року та закінчена 09.07.2019 року, згідно якої (т.1. а.с.223-233):

1(1). Згідно з даними представлених матеріалів провадження при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені наступні пошкодження:

а) смугасті садна в області обличчя, перелом кісток носа, рана в лобній ділянці зліва, рана в тім`яній ділянці зліва з переходом на лобову і потиличну області з крововиливами в м`які тканини голови, вдавлений осколковий перелом лівої тім`яної кістки від якого відходять лінії переломів на потиличну і скроневу кістки (місце прикладання сили в області тім`яної кістки в проекції умовного центру вищеописаної рани тім`яної області), крововиливи в м`які тканини спини в області грудної клітини зліва і поперекової області, крововиливи в тканину легенів з розривами, розрив правої частки печінки, розрив верхнього полюса селезінки, садна на передніх поверхнях колінних суглобів;

б) рани в тім`яній і тім`яно-потиличної області справа, крововиливу в м`які покриви голови в проекції ран, багатоуламковий перелом кісток склепіння та основи черепа, множинні розриви твердої мозкової оболонки, крововиливи під м`які оболонки головного мозку, розтрощення речовини головного мозку і мозочка, симетричні двосторонні переломи в області скронево-виличні швів, конструкційний поперечний перелом тіла грудини на рівні 3- міжреберних проміжків, множинні переломи ребер справа і зліва за декількома анатомічним лініям (деякі із ознаками повторної травматизації), осколковий перелом крила клубової кістки справа з садном в його проекції, осколковий перелом акроміального відростка лівої лопатки, осколковий перелом дзьобоподібного відростка лівої лопатки, садна в області правої кисті, правої сідниці, лівого стегна по зовнішній поверхні.

Дані тілесні пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів.

2(2,5,7). Локалізація і характер пошкоджень, які вказані в п. І.а, а саме - переважання внутрішніх пошкоджень над зовнішніми, розташування ушкоджень переважно в задні- зовнішньої площині тіла і в області обличчя, ознаки струсу тіла у вигляді забоїв обох легень, розривів печінки та селезінки, відсутність контактних ушкоджень нижніх кінцівок - можуть свідчити про те, що вони утворилися в умовах дорожньо-транспортної пригоди за участю пішохода і транспортного засобу (вагонного типу), що має в своїй передній частині переважну плоску поверхню (тобто без капота, який вистоїть наперед).

Механізм утворення ушкоджень можна уявити наступним: - в момент первинного контактування пішохід перебував у вертикальному положенні і був звернений задньо-лівій поверхнею тіла до транспортного засобу; - первинний удар передньою площиною автомобіля припав в область задньої поверхні грудної клітки зліва і поперекову область, що підтверджується наявністю масивних крововиливів в м`яких тканинах цих областей; - в момент первинного удару утворилися ушкодження у вигляді забоїв і розривів легень, розривів печінки та селезінки; - також в момент контактування відбулося різке закидання голови і удар тім`яної областю зліва об елементи передньої частини транспортного засобу, що призвело до утворення рани тім`яної області та вдавленого осколкових перелому тім`яної кістки; - після первинного контактування відбулося відкидання тіла на дорожнє покриття і удар об нього передньою площиною тіла, що призвело до утворення саден і рани в ділянці обличчя, перелому кісток носа, саден на передніх поверхнях колінних суглобів.

Локалізація і характер пошкоджень, які описані в п.1.б, а саме - масивність пошкоджень і їх безсистемне розташування, наявність безлічі осколкових пошкоджень кісток тіла, ознаки повторної травматизації переломів ребер, фактично повне руйнування кісток основи черепа (і частково склепіння), розтрощення речовини головного мозку - вказують на те, що вони могли утворитися в результаті подвійного (або більше) перекочування колесами автомобіля (автомобілів) через голову і тулуб потерпілого. Більш детально визначити умови травматизації через масивність пошкоджень не представляється можливим.

3 (3). З урахуванням вищевикладеного - пошкодження, які могли утворитися внаслідок зіткнення (1.а) передували пошкодженням, які утворилися в результаті перекочування (1.6) тобто в різний час.

Непрямою ознакою утворення ушкоджень у різний час є дані огляду місця події (зокрема - фототаблиця), де вбачається наявність одного потіка крові, який бере початок в місці ймовірного первинного контактування голови потерпілого з дорожнім покриттям; в місці виявлення трупа вбачається наявність калюжі крови, орієнтованої в тому ж напрямку, що і описаний потік крові (від якого відходять бризки в напрямку руху автотранспорту).

Пошкодження, які описані в п.1.а, за своїм характером, могли викликати смерть потерпілого як самі по собі, так і в сукупності з іншими ушкодженнями.

4(4,6). Характер ушкоджень нижньої поверхні передньої частини автомобіля «Opel Vectra» (який описано в матеріалах провадження), відсутність пошкоджень транспортного засобу, характерних для І та II фаз зіткнення легкового автомобіля з пішоходом, а також відсутність слідів-накладень біологічного походження при огляді автомобіля (кров, волосся, фрагменти головного мозку) - виключають можливість контактування даного автомобіля з пішоходом ОСОБА_10 .

Таким чином, судово-медичних даних, які свідчать про ймовірність настання смерті ОСОБА_10 в результаті його травмування автомобілем «Opel Vectra» - немає.

5(4,8). Виходячи з даних, які викладені у відповіді №5, зокрема відсутність накладень слідів біологічного походження на колесах і днищі транспортного засобу - перекочування будь-яким з коліс автомобіля «Opel Vectra» горизонтально лежачого тіла - виключається.

Таким чином, судово-медичних даних, які свідчать про ймовірність настання смерті ОСОБА_10 в результаті його травмування автомобілем «Opel Vectra» - немає.

6(9). Масивні повздовжні траси з подряпинами та нашаруваннями бетонної крихти в середній частині по виступаючих поверхнях фартуха панелі передка труби глушника й картера двигуна не являються наслідком контакту вказаними частинами автомобіля з тілом пішохода Фабрики О.Г.

7(10). Сучасна судово-медична класифікація такого виду дорожньо-транспортної пригоди як переїзд горизонтально лежачого тіла колесами автомобіля - не передбачає підкидання тіла вгору в момент первинного удару колесом транспортного засобу.

Більш того, умови травматизації виключають можливість підкидання тіла догори в момент первинного удару колесом автомобіля лежачого тіла.

Суд приймає висновок вказаної експертизи сторони захисту, як належний та допустимий доказ по справі, який отриманий з додержанням діючого КПК, та який підтверджує версію подій викладену обвинуваченим ОСОБА_6 та спростовує доводи сторони обвинувачення.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення повторних судової автотехнічної експертизи, транспортно-трасологічної, комплексно-медичної та транспортно-трасологічної експертиз, оскільки на її думку, підсумки комплексної судово медичної та транспортно трасологічної експертизи за фактом смерті ОСОБА_10 №69 Одеського обласного бюро судово медичної експертизи кардинально протилежні з підсумками експеризи № 44 К Миколаївського обласного бюро судово медичної експертизи. Ухвалою суду від 12.05.2022р. відмовлено у задоволенні клопотання прокурора, оскільки у даному кримінальному провадженні проводилися відповідні експертизи з означених питань, досліджені інші докази, а клопотання прокурора фактично обумовлено імовірністю побоювання подальшого визнання доказів недопустимими. Крім того, прокурором не було надано конкретний перелік питань, які повинні бути поставлені перед експертом. Також як встановлено судом, місцезнаходження автомобіля «OPEL VECTRA»р/н НОМЕР_1 наразі невідомо, відтак проведення повторних експертиз за відсутності зазначеного автомобіля не є ефективним.

Одночасно суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні докази подані сторонами по справі, які мають оцінюватися судом у їх сукупності, жоден доказ не має наперед встановленого значення. В силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення повторної експертизи без достатніх на те підстав призвело б до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
З огляду на досліджені письмові докази, суд надає критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , які достеменно не підтвердили, що бачили безпосередньо момент наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_14 , при цьому суд враховує значну відстань від місця зупинення маршрутного автобусу до місця події, темну пору доби та відсутність нормального освітлення ділянки, крім того, досліджені докази спростовують версію слідства про здійснення ОСОБА_6 наїзду на пішохода. Свідок ОСОБА_9 не міг пояснити чи взагалі бачив ОСОБА_28 , який перебував на проїзній частині, пояснивши, що йому здалося, що це папір, а проте, що то була людина йому стало відомо зі слів ОСОБА_12 . Одночасно у стороннього спостерігача можуть виникнути об`єктивні сумніви стосовно показів ОСОБА_12 , оскільки, як пояснила потерпіла ОСОБА_4 , вона самостійно відшукала свідків ДТП, допит яких в подальшому проводився більш як через рік після подій, а отже свідок могла висловити бачення подій, викладене потерпілою. Покази ж свідка ОСОБА_29 не спростовують версію ОСОБА_6 , а лише підтверджують факт настання смерті потерпілого.

Таким чином, суд приходить до переконання, що жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в сукупності з іншими, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Виходячи із закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаною нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Отже, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Разом з тим, досліджені судом докази не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діянні.
У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов переконливого висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження наданих доказів, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_6 підлягає виправданню.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2017р. на автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого Іллічівським МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області від 22.07.2005р. підлягає скасуванню.

Речові докази по справі, а саме: взуття та одяг пішохода ОСОБА_10 , які повернуті потерпілій на відповідальне зберігання необхідно вважати повернутими потерпілій, автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , який повернутий ОСОБА_6 необхідно вважати повернутим власнику.

Судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.100, 118, 174, 331, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2017р. на автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого Іллічівським МРЕВ ДАІ ГУМВС України в Одеській області від 22.07.2005р. скасувати.

Речові докази по справі, а саме: взуття та одяг пішохода ОСОБА_10 , які повернуті потерпілій на відповідальне зберігання вважати повернутими потерпілій, автомобіль «OPEL VECTRA» р/н НОМЕР_1 , який повернутий ОСОБА_6 вважати повернутим власнику.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1