УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 серпня 2022 року
м. Київ
справа № 337/2101/19
провадження № 51-1921ск22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 квітня 2022 року,
встановив:
Вироком Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком цього ж суду від 02 березня 2018 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 квітня 2022 року зазначений вирок місцевого суду залишено без змін.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд в касаційному порядку.
Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Ухвалою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 липня 2022 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України та надано строк для усунення недоліків 15 днів з дня отримання копії ухвали.
У вказаній ухвалі касаційного суду увага захисника, серед іншого, зверталася на те, що відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тобто суд касаційної інстанції є судом права, а не факту.
У межах наданого строку захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
Зокрема, захисник, як і минулого разу, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження

та посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, захисник, як і попереднього разу, не наводить у касаційній скарзі конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції

при постановленні оскарженої ухвали, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України

з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами

для її скасування, про що сформульовані його вимоги.
До того ж слід зазначити, що захисник подав повторну касаційну скаргу, майже

не змінивши змісту попередньої, чим проігнорував вказівки суду касаційної інстанції, викладені у вищевказаній ухвалі Верховного Суду від 11 липня 2022 року.
Згідно ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З огляду на те, що захисником не були виконані вимоги попередньої ухвали, його касаційна скарга підлягає поверненню.
Відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи наведене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Повернути захиснику ОСОБА_4 його касаційну скаргу на вирок Хортинського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 квітня 2022 року щодо ОСОБА_5

з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3