ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області Справа №477/526/22
Провадження №1-кп/477/193/22
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу

13 липня 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши в м. Миколаєві у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури та захисника про обрання запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123, відносно
ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.
Разом з обвинувальним актом надійшло клопотаннями від прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.
З урахуванням воєнного стану, який запроваджений в державі, неможливістю призначення підготовчого судового засідання в інший час, закінчення строків тримання під вартою та наявність клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ухвалою суду від 12 липня 2022 року по зазначеному кримінальному провадженню призначене підготовче судове засідання на 13 липня 2022 року.
Ухвалою суду від 12 липня 2022 року постановлено про проведення підготовчого судового засідання за участю обвинуваченого ОСОБА_5 у режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», через обмеження у пересуванні конвойних підрозділів територією Миколаївської області та міста Миколаєва, із урахуванням воєнного стану.
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою обґрунтовано тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому злочині, маючи не зняті та не погашені судимості, може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. Обвинувачений не має постійного джерела доходу та місця проживання.
У підготовчому судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому.
У підготовче судове засідання потерпілий не з`явився, повідомлений про дату, час і місце підготовчого судового засідання належним чином.
Захисник адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та заявив усне клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Клопотання вмотивовано тим, що обвинувачення є необґрунтованим, а підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що обраний на стадії досудового розслідування обґрунтовувались з урахуванням інших обставин вчиненого кримінального правопорушення. Обвинувачений до затримання проживав в будинку, який належить родині його рідної сестри, які не заперечують проти перебування обвинуваченого в будинку. Крім цього, вказував на недоведеність заявлених прокурором ризиків.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту з підстав, які зазначив його захисник.
Ураховуючи, що складання ухвали суду вимагає значного часу, суд на підставі частини другої статті 376 КПК України, обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали.

Заслухавши позиції прокурора, захисника та обвинуваченого, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по вказаним матеріалам, суд установив наступне.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2022 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21 квітня 2022 року включно, який неодноразово продовжувався ухвалами від 14 квітня 2022 року та 19 травня 2022 року до 17 липня 2022 року.

Підставою для обрання такого виду запобіжного заходу стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, можливість у обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування, та вчинення іншого кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року №1-р/2017, Конституційний Суд України вказав, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою «ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом». Висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Згідно з частиною першою статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З огляду на частину 8 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року у справі №14-рп/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

Згідно пункту 36 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Адам`як проти Польщі (Adamiak v Poland), 20758/03,19 грудня 2006 року) в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Системний аналіз норм КПК України вказує на те, що факт скоєння обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення без наявності інших істотних підстав в сукупності, не може бути беззаперечною підставою для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Об`єктивних відомостей про можливість переховування обвинуваченого від суду та під час досудового розслідування матеріали справи не містять.
Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Допитана у підготовчому судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 зазначила, що вона є рідною сестрою обвинуваченого та є співвласником житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . Указаний будинок також належить в рівних частках її чоловіку та двом повнолітнім дітям. Не заперечувала щодо проживання обвинуваченого у зазначеному будинку під час домашнього арешту, у разі його встановлення.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він, як співвласник житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , дає згоду на проживання в ньому обвинуваченого.

На думку суду зазначені прокурором та ті, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ризики, свідчать про можливість застосувати до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді домашнього арешту, що не виключає застосування більш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою у разі порушення обвинуваченим встановлених цією ухвалою обов`язків.
Відповідно до частини першої статті 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Зазначені запобіжні заходи є альтернативними відносно один до одного.

Згідно статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ураховуючи воєнний стан та територіальне розташування с. Святомиколаївка Миколаївського району Миколаївської області, а також включення Мішково-Погорілівської сільської територіальної громади до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, суд уважає за доцільне заборонити обвинуваченому залишати житло у певний період доби.

Керуючись статтями 177, 181, 194, 196, 314, 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонити останньому з 19.00 години вечора по 06.00 годину ранку залишати житловий будинок (квартиру), у тому числі господарські будівлі та споруди, що розташований в АДРЕСА_2 ), який належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_10 :

за першою вимогою суду прибувати до Жовтневого районного суду Миколаївської області;

утриматися від спілкування з потерпілими та свідками;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали 60 днів, яка діє з 13 липня 2022 року до 10 вересня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

СУДДЯ ОСОБА_11

Повний текст ухвали проголошено
14 липня 2022 року о 09.00 годин.