Справа № 149/610/22
Провадження №11-сс/801/228/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 - в режимі відеоконференції

та його захисника ОСОБА_8
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 р. за № 0000185,
якою задоволено клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 27.05.2022 включно, з визначенням розміру застави відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великий Острожок, Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, перебуває в цивільному шлюбі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

31 березня 2022 року слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, поєднаних з проникненням у приміщення. З огляду на тяжкість покарання, яка йому загрожує в разі визнання його винним, наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть перешкодити встановленим ризикам та просив обрати йому запобіжний захід - тримання під вартою на строк 60 днів.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Слідчий ОСОБА_9 клопотання підтримав, пояснив, що поряд з цим, органом досудового розслідування ще у ряді кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 та письмова підозра у яких буде вручена одразу після проведення оцінки викраденого майна. Крім того зазначив, що підозрюваний неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП та ухилявся від відбування призначеного судом покарання.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечив, посилаючись на необґрунтованість клопотання, просив обрати йому цілодобовий домашній арешт.
Підозрюваний ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечив, зазначив що не переховувався від поліції два роки, оскільки до інкримінованих йому діянь не причетний.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2022 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до ОСОБА_7 , уродженця села Великий Острожок, Хмільницького району Вінницької області, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 27 травня 2022 року включно.
Вирішено, що підозрюваний ОСОБА_7 має право в будь-який момент внести заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 650 грн. (2393 х 50 = 119 650) ( сто дев`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят гривень) у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). (Одержувач коштів ТУ ДСАУ в Вінницькій області, реквізити рахунку: Депозит 0401; ; Державне казначейство України, м. Київ МФО 820 172).
У разі внесення застави зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 виконувати обов`язки, передбачені пунктами 1-3, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та роботи;
- носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено на час дії ухвали суду.

Свої висновки слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, про що свідчить вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, перерахованих також в клопотанні. Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується: - витягом з ЄРДР за ч. 3 ст. 185 КК України;
- висновком експерта судової біологічної експертизи за спеціальністю 9.5 Молекулярно генетичні дослідження № 536 від 19 жовтня 2020 року; - висновком експерта № 7569/20-21 від 12 листопада 2020 року; - протоколом огляду місця події від 05 липня 2021 року; - протокол ОМП від 27 липня 2021 року від 27 липня 2021 року; - протоколом ОМП від 27 липня 2021 року; - висновком експерта № 4899/21-21 від 13 серпня 2021 року; - аналітичною довідкою від 21 вересня 2021 року; - рапортом від 18 жовтня 2021 року про опрацювання аналітичної довідки; - вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 20 березня 2013 року; - протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29 березня 2022 року; - протоколом огляду місця події від 29 березня 2022 року; - протоколом огляду місця події від 29 березня 2022 року; - протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 березня 2022 року.
При цьому суд не прийняв до уваги в якості доказів обґрунтованості підозри надані стороною обвинувачення, зокрема протоколи допиту потерпілих та свідків, оскільки вони не відповідають принципу безпосередності дослідження показань, визначеному ст.23 та ч.4 ст.195 КПК України.

Тому слідчий суддя з огляду на те, що ОСОБА_7 не одружений, доказів щодо наявності у нього постійного місця роботи, утриманців, стороною захисту не надано, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, обґрунтовано підозрюється у вчиненні ряду тяжких корисливих злочинів, щодо нього внесено в реєстр відомості про вчинення з високою інтенсивністю ще ряду тяжких корисливих злочинів, а також те, що він раніше неодноразово судимий, звільнений умовно-достроково з місць позбавлення волі, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, що негативно характеризує його особу, вважав доведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, заявлений стороною обвинувачення. Ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України в ході розгляду клопотання не доведені.

За таких обставин слідчий суддя враховуючи наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним, його вік та стан здоров`я, слабкість соціальних зв`язків, негативну репутацію, його майновий стан та наявність встановленого судом ризику, передбаченого ст.177 КПК України, прийшов до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не можуть запобігти встановленому судом ризику.
Також на підставі ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя вважав за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, яка, з урахуванням вимог п.2 ч.5 ст.182 КПК України, особи підозрюваного, розміру шкоди та встановлених судом обставин, становить 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 119 650 грн з покладенням на підозрюваного в разі внесення застави обов`язків, передбачених пп.1, 2, 3, 9 ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В поданій апеляційній скарзі в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2022 та ухвалити нове рішення, яким обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що матеріали кримінального провадження не містять переконливих доказів вчинення саме ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів. Також слідчим суддею не було розглянуто можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Вважає, що не відповідають дійсності висновки суду про слабкість соціальних зв`язків ОСОБА_7 , так як згідно довідки Уланівської сільської ради від 30.03.2022 року №221, ОСОБА_7 проживає без реєстрації з цивільною дружиною та має на утриманні дитину, яка записана на його прізвище сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також двох дітей, які записані на прізвище цивільної дружини ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також виховує доньку дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_14 . Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_7 зарекомендував себе посередньо, проте скарг на його поведінку не надходило.

Сторона захисту звернула увагу суду на те, що в матеріалах подання відсутні відомості, що ОСОБА_7 є неодноразово судимим та був звільнений умовно-достроково. Вважає, що слідчим суддею належним чином не було враховано те, що ОСОБА_7 має наявне місце реєстрації та не має наміру переховуватися від слідства. Також сторона захисту вважає, що суд невиправдано застосував такий розмір застави, не з`ясувавши ні майнового стану його підзахисного, ні загального сукупного доходу сім`ї із врахуванням чотирьох неповнолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав подану захисником апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених КПК України, тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, так як вважає її законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Перевіряючи в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2022 року судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону судом дотримані.

Слідчий суддя належно обґрунтував своє рішення щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 з визначенням останньому розміру застави.
Так, згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якої підозрюється особа.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).

На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинам кримінального провадження.

Водночас колегія суддів звертає увагу, що на даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного ОСОБА_7 з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно ст.12 КК України віднесено до тяжкого злочину.

Це узгоджується також із з нормою п.5 ч.2 ст.183 КПК України, за змістом якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За змістом ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції, що розглядаючи клопотання слідчого, як того вимагає закон було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про схильність останнього до вчинення злочинів, оскільки ОСОБА_7 є особою раніше неодноразово судимою, можепереховуватися від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може вчиняти нові кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, маючи їх анкетні дані, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів в даному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

У відповідності до п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника щодо застосування відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення. При цьому згода як захисника, так і самого підозрюваного на залишення певного виду запобіжного заходу, все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії» зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст.5 п.1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який є умисним корисливим злочином, з метою особистого збагачення свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який відповідно до наявної в матеріалах судового провадження копії вимоги ІЦ від 23.07.2021 (а.с.п.51-52) раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів проти власності, відбував як реальну міру покарання, так і з іспитовим строком, також був звільнений умовно-достроково, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання без реєстрації на території Вінницької області, цивільної дружини, неповнолітніх дітей, відсутність скарг на його поведінку за місцем проживання, про що зазначив захисник у свої апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.
Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що встановлені в ході апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисником обставини існували і на момент вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.

На думку колегії суддів доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного є непереконливими, оскільки належні докази, які б свідчили про достатні стримуючі фактори в матеріалах провадження відсутні.
Вказаний запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у даному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права в даному випадку підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

За таких обставин, апеляційний суд зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, з урахуванням цілей п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, оцінивши в сукупності встановлені судом обставини у контексті конкретних фактичних обставин, а також даними про особу підозрюваного, який є особою раніше судимою за вчинення аналогічних злочинів, схильність останнього до вчинення злочинів, відсутність постійного місця роботи, вважає, що буде достатнім та обґрунтованим застосування до ОСОБА_7 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що також дає підстави вважати, що на даний час менш суворі запобіжні заходи, в умовах воєнного стану, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та забезпечити належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Виходячи з положень п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Таким чином, при визначенні розміру застави слідчий суддя суду першої інстанції враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить проте, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, прийшов до правильного висновку щодо визначення підозрюваному застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який є достатній забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього законом обов`язків.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, вірно оцінив у сукупності наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватою, а також існування викладених вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з урахуванням даних про особу підозрюваного встановив наявність підстав для застосування найбільш суворого запобіжного заходу, навівши в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого, що на переконання колегії суддів апеляційного суду в повній мірі відповідає вимогам закону.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 01.04.2022 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.04.2020 р. за № 0000185, якою задоволено клопотання слідчого СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 27.05.2022 включно, з визначенням розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4