Справа № 282/748/22
Провадження № 1-кс/282/204/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року

смт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , представника власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання начальника СВ відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118 від 13.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт (позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування) на майно, а саме: вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», моделі 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , однак фактично перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Березівка Житомирського району.

Клопотання мотивоване тим, що 12 вересня 2022 року близько 13 год. ОСОБА_4 , керуючи вантажним бортовим автомобілем марки "КАМАЗ 5320", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Центральна с.Березівка Житомирського району, не проконтролював дії пасажира ОСОБА_8 та допустив його вистрибування з салону автомобіля під час його руху. Внаслідок даного ДТП, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток тазу.

Відомості по даному факту 13.09.2022 СВ відділенням поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

13.09.2022 постановою слідчого СВ відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області, вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», моделі 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та передано на зберігання до відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області.

Враховуючи, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також можливість використання, як доказів та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цього майна, та те, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести огляду даного автомобіля із залученням спеціаліста з метою виявлення біологічних слідів, ряд судових експертиз, зокрема: експертизу технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічну експертизу, експертизу механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а також провести ряд інших слідчих дій, у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на указане майно.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав в повному об`ємі та просив його задовольнити з мотивів викладених у ньому. Також вказав, що даний автомобіль на даний час оглянутий спеціалістами та призначено проведення ряду експертиз. Однак, висновки експертів на адресу слідчого органу не надходили, а тому наявні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Представник власника майна ОСОБА_5 та законний володілець майна ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання слідчого. При цьому ОСОБА_5 вказала, що автомобіль марки «КАМАЗ», моделі 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , перебуває в оренді ТОВ «ГАРАНТ-ТРЕЙД КОМПАНІ» і його арешт заподіє матеріальні збитки як орендодавцю так і орендарю.

Вислухавши думку учасників судового засідання, розглянувши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 13.09.2022 вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», моделі 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000118 та передано на зберігання до відділення поліції №1 Житомирського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області.

Наведене слідчим у клопотанні повністю підтверджується наявними та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, а саме: витягом з ЄРДР №0000118 від 13.09.2022; протоколом огляду місця події від 12.09.2022; постановою про визнання предметів речовими доказами від 13.09.2022; протоколом допиту свідка.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 року у справі №183/1617/16 викладено правовий висновок, згідно якого критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах Рисовський проти України від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) , Кривенький проти України від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07) ) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81574015) .

Враховуючи, що вказаний автомобіль може бути використаний в подальшому як доказ вчинення злочину та те, що він необхідний для проведення в подальшому ряду судових експертиз, зокрема: експертизи технічного стану транспортного засобу, транспортно-трасологічної експертизи, експертизи механізму та обставин дорожньо-транспортної пригоди, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, так як на даному етапі таке втручання у право особи на мирне володіння майном є пропорційним легітимній меті втручання у таке право.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309, 369-371 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт (позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування) на майно, а саме: вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», моделі 5320, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , та фактично перебував у користуванні ОСОБА_4 , жителя с.Березівка Житомирського району.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити начальнику СВ відділення поліції №1 РУП ГУНП в Житомирській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 12 год. 45 хв. 31.10.2022.
Слідчий суддя ОСОБА_1