Справа №463/5892/22
Провадження №1-кс/463/4347/22
У Х В А Л А

14 серпня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю м. Львова, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженому, працюючому начальником Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК України -
ВСТАНОВИВ:

Слідчий Першого слідчого відділу (з дисловакцією в м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням застави в розмірі не менше 1000 000 грн.
У випадку внесення підозрюваним застави просить покласти на нього такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;
- не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 , співробітниками СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області та Франківської обласної прокуратури м. Львова;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Клопотання мотивує тим, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000096 від 21.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК України.
В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК України пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Зокрема, за даними слідства дізнавачами СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 від 21.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Відповідно до матеріалів зазначеного кримінального провадження, до вчинення злочину, обставини якого досліджуються у ньому, причетний ОСОБА_8 , який у період з 31.12.2010 по 01.09.2021 перебував на посаді головного державного виконавця Жовківського РВ ДВС у Львівській області.
Приблизно у другій половині травня 2022 року точне місце та час слідством не встановлено, ОСОБА_8 стало відомо від начальника Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_6 про те, що дізнавачем СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 щодо можливого підроблення службових документів працівниками Жовківського РВ ДВС у Львівській області.
Встановлено, що 23.06.2022 під час здійснення дізнавачем СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000145 проведено допит як свідка ОСОБА_8 , в ході якого дізнавач дав зрозуміти останньому його причетність до вчинення кримінального правопорушення, яке є предметом дослідження у вказаному кримінальному провадженні.
Так, у невстановлений на даний момент досудовим розслідуванням час, в працівників правоохоронних органів спільно із начальником Жовківського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ОСОБА_6 виник злочинний умисел на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 4000 доларів США за непритягнення останнього до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000145.
У подальшому, 06.07.2022 дізнавачем СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 у цьому ж кримінальному провадженні проведено одночасний допит ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , після якого у с. Грибовичі Львівської області, точний час і місце слідством не встановлено, відбулася зустріч ОСОБА_6 із ОСОБА_8 , в ході якої ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 про те, що може вирішити питання про непритягнення останнього до кримінальної відповідальності.
Однак, під час наступної зустрічі ОСОБА_6 із ОСОБА_8 , яка відбулася за ініціативи ОСОБА_6 у другій половині дня 13.07.2022 на території АЗС «ОККО», що на об`їзній дорозі м. Жовква Львівської області, під час якої він зазначив, що ОСОБА_8 повинен передати йому 4000 доларів США, які він, в свою чергу, передасть невстановленим працівникам правоохоронних органів за непритягнення його до кримінальної відповідальності.
Водночас ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що у разі ненадання ним неправомірної вигоди в розмірі 4000 доларів США, службові особи СД № 1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області проводитимуть досудове розслідування таким чином, щоб зібрати докази причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення та притягнути його до кримінальної відповідальності шляхом повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні № 0000145 та скерування обвинувального акту щодо останнього до суду.
Розуміючи, що ОСОБА_6 вимагає від нього в інтересах невстановлених працівників правоохоронних органів неправомірну вигоду в сумі 4000 доларів США за непритягнення його до кримінальної відповідальності за злочин, якого він не вчиняв, останній вирішив звернутись до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та в подальшому діяв під їхнім контролем.
Після цього, в ході зустрічей ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а саме 02.08.2022 та 08.08.2022, ОСОБА_6 підтвердив вимоги невстановлених працівників правоохоронних органів про необхідність надання неправомірної вигоди в сумі 4000 доларів США за непритягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.
В подальшому, а саме 12.08.2022 близько 08.40 год. ОСОБА_6 за допомогою мобільного додатку «WatsApp» зателефонував ОСОБА_8 та повідомив про необхідність зустрітися цього ж дня для передачі йому обумовленої раніше суми грошових коштів.
Цього ж дня близько 13.30 год. між вказаними особами відбулася зустріч неподалік Личаківської виправної колонії № 30, що по вул. Шевченка, 156, у м. Львові, під час якої ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_10 про необхідність передати обумовлену раніше суму грошових коштів в розмірі 4000 доларів США, а також запевнив, що з працівниками правоохоронних органів(на цей час невстановлені особи) усе узгоджено та їм необхідно передати грошові кошти в цей же день, тобто 12.08.2022. Після чого, ОСОБА_8 домовився про наступну зустріч із ОСОБА_6 через деякий час, з метою підготовки усієї суми.
Цього ж дня, приблизно о 15.25 годині ОСОБА_8 на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_6 та вказав що він чекає на нього неподалік адміністративної будівлі Франківської окружної прокуратури м. Львова.
В подальшому, близько 17.20 год. ОСОБА_8 під`їхавши на автомобілі марки «Dacia Sandero», д.н.з. НОМЕР_1 , до приміщення Франківської окружної прокуратури м. Львова, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Виговського, 34, здійснив телефонний дзвінок до ОСОБА_6 та повідомив, що вже на місці. Після чого ОСОБА_6 сказав ОСОБА_8 їхати за його автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 . Через декілька кварталів вони, рухаючись один за одним, зупинили транспортні засоби поруч з будинком АДРЕСА_2 . В цей же час ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та сказав сісти у його автомобіль на заднє сидіння. У той момент коли ОСОБА_8 сів на заднє пасажирське сидіння автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 до ОСОБА_6 , останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, обернувся до ОСОБА_8 , відігнув задню кишеню переднього пасажирського сидіння та сказав покласти туди предмет неправомірної вигоди. На виконання незаконної вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 поклав в обумовлене місце грошові кошти в сумі 4000 доларів США, після чого вийшов з автомобіля.
Таким чином, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно за попередньою змовою з невстановленими особами правоохоронних органів, одержав від ОСОБА_8 обумовлену неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 4000 доларів США для передачі невстановленим особам правоохоронних органів за непритягнення останніми ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000145.
Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_6 затримано працівниками правоохоронних органів.

Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, а відтак, існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Захисники проти клопотання заперечили оскільки вважають підозру необґрунтованою, жодних даних про походження грошей, які були виявлені в автомобілі у підозрюваного немає. Також просили врахувати, що у підозрюваного на утриманні двоє дітей, дружина та бабуся. При цьому, визначений прокурором розмір застави вважають завищеним і така сума для підозрюваного є завідомо непомірною.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисників. Ствердив, що не має наміру перешкоджати слідству.
Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
До Єдиного реєстру досудового розслідування 20.07.2022 за номером 0000096 від 21.07.2022 внесено відомості за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 368 КК України
Згідно протоколу затримання від 12.08.2022 ОСОБА_6 фактично затриманий 12.08.2022 о 18:17 год.
Про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 повідомлено 13.08.2022.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.
Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність («СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).
Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:
- рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення від 19.07.2022;
- заявою ОСОБА_8 від 18.07.2022;
- показаннями свідка ОСОБА_8 від 21.07.2022, 27.07.2022, 12.08.2022;
- протоколом огляду, ідентифікації, помічення та вручення грошових коштів від 12.08.2022;
- протоколом обшуку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», д.н.з. НОМЕР_2 від 12.08.2022;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.08.2022;
- іншими матеріалами кримінального провадження №0000096.
Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.
При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів.
Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .
Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тому слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.
В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування всіх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Слідчий суддя розгляне кожен ризик окремо.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.
Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.
В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Крім того, Суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58).
Як уже зазначалось вище, існує обґрунтована підозра щодо вчинення підозрюваним тяжкого злочину.
Сам підозрюваний неодружений, однак ствердив, що фактично проживає з колишньою дружиною. Однак, він має постійне місце реєстрації та проживання, працевлаштований, має на утриманні двох дітей, бабцю похилого віку, має у власності квартиру. Таким чином, міцність соціальних зв`язків існує.
Також, слід врахувати, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу, який би підтверджував протилежне.
Вказане в сукупності свідчить про те, що з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, особливо на перших етапах кримінального провадження, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вказаний ризик слідчий суддя розгляне з огляду на обставини кримінального провадження та стадію, на якому вирішується питання про обрання запобіжного заходу.
Так, за обставинами справи подія злочину «тільки відбулась», а підозрюваний затриманий «на гарячому».
Крім того, предмет неправомірної вигоди призначався з метою «вирішення» проблем заявника і існує висока ймовірність того, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні й інші особи.
Очевидно, що на даній стадії кримінального провадження триває найбільш активна фаза збору доказів стороною обвинувачення, а відтак, ризик знищення речей і документів, які мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні також існує.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу авторитету підозрюваного та в силу здобутих зв`язків по службі.
Зрештою, слідчий суддя враховує характер та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, де пояснення свідків ОСОБА_8 та співробітників Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області має надзвичайно важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадження.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним, особливо враховуючи той факт, що важливий свідок є лише один.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вказаний ризик слідчий суддя оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного, беручи до уваги також той факт, що вказаний ризик сторона обвинувачення в основному пов`язує із обставинами вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на те, що вказане кримінальне правопорушення є тяжким, сторона обвинувачення обґрунтовує цей ризик виключно наміром підозрюваного ухилитись від відповідальності.
Такі обставини враховані слідчим суддею при оцінці першого ризику, а відтак, немає необхідності враховувати їх повторно при оцінці іншого ризику.
Тому вказаний ризик слідчий суддя вважає недоведеним.

Щодо ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Вказаний ризик слідчий суддя також оцінить в світлі інформації про особу підозрюваного.
Зокрема, підозрюваний раніше не вчиняв злочину, крім того, ніщо не свідчить про те, що він схильний до зайняття злочинною діяльності в таких масштабах, що це б доводило існування вказаного ризику.
Таких обставин сторона обвинувачення не довела, а відтак, вказаний ризик слідчий суддя також вважає недоведеним.

У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Докази, які підтверджують обгрунтованість підозри слідчий суддя вважає вагомими, враховуючи також той факт, що доказів про протилежне сторона захисту не надала.
Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , має на утриманні двох дітей та похилого віку бабцю.
Також відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань.
Як уже зазначалось вище, наявна міцність соціальних зв`язків підозрюваного.
Ніщо не свідчить про те, що репутація підозрюваного є поганою, також останній має у власності квартиру.
Підозрюваний не судимий, офіційно працевлаштований. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.
Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.
Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки в контексті п. 12 ч. 1 ст. 178 КПК України вважаю недоведеним.
Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання запобіжного заходу, хоча слід визнати, в певній мірі вони зменшують значимість доведених ризиків.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).
Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.
Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування трьох ризиків, які направлені на ухилення від кримінальної відповідальності, впливу на свідків та здійснення перешкод у кримінальному провадженні і вказані ризики не є мінімальними. Відповідно, з огляду на зв`язки підозрюваного він має реальну можливість завдати шкоди кримінальному провадженню і тому запобіжні заходи, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Крім того, через тяжкість покарання в межах даного кримінального провадження існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Також слід врахувати, що подія кримінального провадження «тільки відбулась» і на даному етапі кримінального провадження існує найбільш активна фаза збирання доказів стороною обвинувачення, які матимуть важливе значення для встановлення істини у кримінальному проваджені. Очевидно, що саме на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжних заходів, які не мають ізоляційного характеру не зможуть запобігти вказаним ризикам.
Наведені вище обставини в сукупності виключають можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, а відтак, слід вважати встановленим, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Обґрунтування розміру застави.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК України).
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК України (частини 1, 3 статті 26 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК).
Стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.
Із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).
У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.
У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Повертаючись до обставин даної справи слідчий суддя враховує, що ймовірний злочин віднесений до категорії тяжких. Саме кримінальне провадження відповідно до примітки до ст. 45 КК України є корупційним.
За змістом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Також, згідно абзацу 5 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
По-перше, слідчому судді не надано доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан підозрюваного дозволяє йому сплатити заставу у розмірі не менше 1000 000 грн., що становить понад 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в тому числі не надано доказів про його майновий стан та доказів, на підставі яких сторона обвинувачення визначила саме такий розмір застави.
По-друге, слід врахувати, що кримінальним правопорушенням не заподіяно матеріальної шкоди, даних про те, що зазначений у клопотанні випадок вчинення кримінального правопорушення є виключним слідчим суддею також не встановлено.
Також не слід забувати, що КПК України наділяє сторону обвинувачення широкими повноваженнями щодо збору доказів, як за допомогою застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених у ч. 2 ст. 131 КПК України, так і шляхом проведення гласних (негласних) слідчих дій. Частина доведених ризиків, про які йшлося вище може бути усунута саме шляхом вчинення стороною обвинувачення таких дій, а отже, застава має бути запобіжником виключно відносно тих ризиків, які неможливо усунути за допомогою інших заходів кримінально-правового характеру, направлених на встановлення істини у кримінальному провадженні.
Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року.
На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
З огляду на обставини кримінального провадження та доведені ризики, необхідність покладення на підозрюваного зазначених у клопотанні обов`язків вважаю доведеною, оскільки такі об`єкти направлені на запобігання цим ризикам та не становитимуть непропорційного втручання в особисте життя особи.
Водночас, з метою уникнення будь-якого подвійного тлумачення вказаних обов`язків їх формулювання слід уточнити.
Враховуючи складність кримінального провадження та обсяг дій, які необхідно вчинити для завершення досудового розслідування строк тримання під вартою слід визначити 60 днів з моменту фактичного затримання.
Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Львівській установі виконання покарань № 19 УДПтСУ у Львівській області.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання з 18.17 год. 12 серпня 2022 року.
Визначити підозрюваному ОСОБА_6 заставу в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 148 860 грн.
У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок, ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.
У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладаються такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися за межі м. Львова без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_8 , співробітниками СД №1 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області та Франківської обласної прокуратури м. Львова (по обставинах кримінального провадження);
- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У випадку не внесення застави строк тримання під вартою закінчується 11.10.2022.
У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 18.08.2022 о 13:50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1