СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1109/22
ун. № 759/8331/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000403 від 21.05.2021 стосовно :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого на момент вчинення кримінального правопорушення пожежником рятувальником Головного управління ДСНС України у м. Києві, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

встановив:

До Святошинського районного суду м. Києва з Київської міської прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000403 від 21.05.2021 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.
Прокурор під час підготовчого судового засідання висловив суду думку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначив про відповідність обвинувального акту вимогам КПК України та дотримання правил територіальної підсудності при направленні обвинувального акту до Святошинського районного суду м. Києва.
Захисник заявив клопотання про направлення даного кримінального провадження до Київського апеляційного суду для визначення підсудності, оскільки відповідно до ч.9 ст.615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування. В даному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснювалось Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, яке знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м.Києва.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника.
Прокурор заперечив, зауваживши на тому, що злочин був вчинений на території Святошинського району м. Києва, а зміна підсудності призводитеме до нерівномірного навантаження на суди у м. Києві та, відповідно, невиправданого затягування судових розглядів даної категорії проваджень.
Заслухавши думку осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.
Згідно ч. 9 ст. 615 КПК України, під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством. Положення цієї частини не поширюються на кримінальні провадження, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в яких скеровано до суду до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей Указ затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2402-ІХ.
Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, із 05:30 25.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, із 05:30 25.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 90 діб.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000403 від 21.05.2021 стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України надійшов до Святошинського районного суду м.Києва 21.07.2022р.
Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, процесуальне керівництво здійснювалось групою прокурорів Київської міської прокуратури, які знаходяться поза межами юрисдикції Святошинського районного суду м.Києва.
Відповідно до п.6 ч.2 ст.412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому безумовною підставою для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, керуючись вимогами ч.9 ст.615, п.4 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає за необхідне направити кримінальне провадження до Київського апеляційного суду.
Також прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на обґрунтованість підозри обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого.
Зауважив на тому, що ОСОБА_3 ухилявся від слідства та його місцезнаходження було не відоме органу досудового розслідування, останній 17.06.2021р. був оголошений у розшук.
Відповідно до ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23.06.2021 надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
14.01.2022р. ОСОБА_3 оголошено у міжнародний розшук, оскільки протягом тривалого часу розшукові заходи з метою встановлення місця знаходження підозрюваного не дали позитивного результату.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.01.2022 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в порядку ч.6 ст.193 КПК України.
01.06.2022 встановлено місцезнаходження підозрюваного у м. Слов`янську Донецької області та затримано ОСОБА_3
03.06.2022р. ОСОБА_3 доставлено до органу досудового розслідування .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.06.2022р. ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.07.2022р.
З огляду на вказані обставини прокурор просив обрати обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , проти клопотання прокурора заперечив з підстав відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Подав до суду в інтересах обвинуваченого клопотання про зміну запобіжного заходу та просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_3 застосований до нього під час досудового розслідування запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту у нічний час доби ( з 22- 00 год. до 06-00 год.) за місцем проживання матері обвинуваченого, за адресою: АДРЕСА_2 . Зауважив на тому, що обвинувачений ОСОБА_3 не переховувався від органів досудового розслідування, відсутні докази того,що він здійснював вплив на потерпілого у кримінальному провадженні, з 28.02.2022р. ОСОБА_3 проходив військову службу в ЗСУ в АДРЕСА_3 , приймав участь у бойових діях, зарекомендував себе з позитивної сторони.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з доданими до них матеріалами, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст. 177 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом,який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
При вирішенні клопотання прокурора суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого та за який передбачено покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, обвинувачений є військовослужбовцем, раніше не судимий, неодружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
В судовому засіданні прокурором доведено, що ОСОБА_3 переховувався від органів досудового розслідування та через своїх родичів чинив вплив на потерпілого ОСОБА_6 з метою зміни останнім показань. Відповідно до показів потерпілого ОСОБА_6 батько ОСОБА_3 ОСОБА_7 приходив до потерпілого в лікарню декілька разів та кожного разу спонукав його постійно змінити показання з приводу отримання ним тілесних ушкоджень.
Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого дають суду достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, здійснювати вплив на свідків та потерпілого, які на даний час не допитані судом, а також переховуватись від суду.
При цьому суд бере до уваги те, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Стан здоров`я обвинуваченого задовільний, що не виключає можливість перебування його під вартою на час судового розгляду.
З огляду на викладене, враховуючи те, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Водночас, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено із застосуванням насильства.
Суд вважає необґрунтованим клопотання захисника щодо заміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт у нічну пору доби, оскільки захистом не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відсутні, також суду не надані докази тому, що ОСОБА_7 брав участь у бойових діях та зарекомендував себе з позитивної сторони під час несення служби, а тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст.177,ст.178, ст. 183, ст. ст. 314-316, ст.ст. 369, 372, ч.9 ст.615 КПК України, суд -
постановив:

Клопотання захисника про направлення провадження для визначення підсудності -задовольнити.
Направити кримінальне провадження пр.№1-кп/759/1109/22 ун.№759/8331/22 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення даного провадження до іншого суду, враховуючи вимоги процесуального закону про територіальну підсудність кримінального провадження.
Клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 обчислювати з 28 липня 2022 року по 25 вересня 2022 року включно.
У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її постановлення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в іншій частині - оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 02 серпня 2022р.

Суддя ОСОБА_1