Єдиний унікальний номер:448/1255/22
Провадження № 1-кп/448/236/22
У Х В А Л А
30.09.2022 місто Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Мостиська, по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000555 від 03.08.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6
в с т а н о в и в:

І. Суть клопотання, що вирішується.
1. В провадженні Мостиського районного суду Львівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000555 від 03 серпня 2022 року про обвинуваченн ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, яке надійшло до суду 26.09.2022 та згідно ухвали судді від 26.09.2022 в даному кримінальному провадженні на 30.09.2022 призначено підготовче судове засідання.

2. У підготовчому судовому засіданні 30.09.2022 прокурор заявила клопотання, яке подала через канцелярію суду та скерувала для ознайомлення обвинуваченому та його захисникові, про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави. Вказане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Зокрема, посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 03 серпня 2022 приблизно о 02:00 год. ОСОБА_3 , умисно грубо порушив громадський порядок та спокій громадян з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, скоїв хуліганство, яке виразилось в тому, що він зайшовши на територію домогосподарства, що належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до будинку та почав стукати по вікнах, щоб розбудити господарів. В подальшому, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, прагнучи протиставити себе суспільству, проявляючи грубу силу, без дозволу увірвався в вищезазначений будинок через вхідні двері, які відкрила ОСОБА_7 , щоб подивитись хто стукає, де умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань вчинив конфлікт з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_3 вдерся в кімнату, у якій спав ОСОБА_8 та погрожуючи фізичною розправою розмахував перед ним предметом, схожим на ніж, при цьому кричав, що встромить йому в тіло, створюючи при цьому реальну загрозу спричинення шкоди здоров`ю останнього. Коли ОСОБА_7 намагалася відвернути увагу ОСОБА_3 з метою захисту ОСОБА_8 , то ОСОБА_3 став погрожував їй фізичною розправою заздалегідь заготовленим для нанесення тілесних ушкоджень колючо-ріжучим предметом, схожим на ніж, розмахуючи ним та приставляючи його до різних частин її тіла, при цьому виражався нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. Коли ОСОБА_6 , з метою захисту ОСОБА_7 втрутився у конфлікт та наказував ОСОБА_3 покинути його дім, то ОСОБА_3 вдарив кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження. Продовжуючи свої хуліганські дії та проявляючи особливу зухвалість ОСОБА_3 руками пошкодив двері у вітальню, які були замкнені на ключ, і в якій, на думку останнього, мав перебувати ОСОБА_8 . На вимогу господаря покинути будинок ОСОБА_3 не реагував, а вийшовши в коридор повернувся знову в кімнату із пляшкою із легкозаймистою сумішшю, яку погрожував підпалити використовуючи запальничку. ОСОБА_7 вийшла на подвір`я та почала кликати на допомогу. Згодом ОСОБА_3 , почувши крик останньої, вибіг з будинку та розбив пляшку з легкозаймистою сумішшю (коктейль Молотова) до бетонної стежки неподалік від житлового будинку та покинув територію вищезазначеного господарства.
3. Вказує, що 04.07.2022 старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
4. Зазначає, що наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 03.08.2022, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 03.08.2022, висновком експерта та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
5. Крім того, ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.08.2022 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) календарних днів з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19». Стверджує, що ризики наведені у вказаній ухвалі, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшилися та продовжують існувати.
6. Посилається на те, що ОСОБА_3 знайомий із низкою свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки проживає разом з ними в одному населеному пункті, зокрема із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з потерпілим ОСОБА_6 , тому в разі необрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 може впливати на зазначених свідків з метою зміни їх показань в судовому засіданні.
7. Також зазначає, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 3 до 7 років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, який раніше судимий 13.01.2022 Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном 2 роки, ніде не працює, хоч і є особою працездатного віку, не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має, тобто в останнього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а тому враховуючи вид і розмір передбаченого санкцією ч.4 ст.296 КПК України покарання, вагомість доказів зібраних органом досудового розслідування, є достатні підстави вважати, що не взявши під варту ОСОБА_3 , останній буде мати реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання а також вчинити нові кримінальні правопорушення.
8. Прокурор зазначає, що інші запобіжні заходи, які не пов`язані з триманням під вартою, не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 своїх процесуальних обов`язків.
9. Посилається також на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства щодо потерпілого ОСОБА_6 , а при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні та п.1 ч.4 ст.183 КПК зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
ІІ. Позиція осіб, які беруть участь у справі.
10. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримала повністю клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення застави, надала пояснення, аналогічні викладеним у письмовому клопотанні, просила його задовольнити.

11. Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вказав, що подане прокурором клопотання отримав за три години до початку підготовчого судового засідання із його змістом ознайомився. Зазначив, що заперечує проти його задоволення, посилаючись на відсутність ризиків, вказаних у клопотанні прокурора. Доповнив, що немає наміру переховуватися від суду, прибуватиме на виклики суду, зобов`язується виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Просив обрати йому менш суворіший вид запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
12. В підготовчому судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , заперечив проти задоволення клопотання прокурора, покликаючись на відсутність наведених у клопотанні ризиків, доповнив, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 та передбачене за нього покарання, не є визначальним фактором для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив у задоволені клопотання прокурора відмовити.
13. Потерпілий в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити повністю, доповнив, що заперечує проти обрання обвинуваченому домашнього арешту, оскільки боїться його.
ІІІ. Встановлені Судом обставини.
14. Як вбачається із досліджених Судом доказів, розпочато кримінальне провадження №0000555 від 03 серпня 2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

15. Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 05.08.2022 підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 04.10.2022.

16. Дане кримінальне провадження надійшло до суду 26.09.2022 та згідно ухвали судді від 26.09.2022 в даному кримінальному провадженні на 30.09.2022 призначено підготовче судове засідання.

17. Дослідивши матеріали кримінального провадження та заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
ІV. Мотиви, з яких виходить Суд, положення закону, якими він керується та висновок Суду.
18. Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

19. Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

20. В силу вимог ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
21. Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
22. Відповідно до ст. 177 ч.2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний , обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 с.177 КПК України .

23. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі Вєренцов проти України ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (п. 26 рішення ЄСПЛ у справі Гарсія Руіс проти Іспанії ).

24. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі Єлоєв проти України) після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011).

25. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

26. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі Летельє проти Франції №12369/86 від 26 червня 1991 вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії №33977/97 від 26 липня 2001 року.

27. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

28. Як вбачається з положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

29. Судом при вирішенні питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу оцінено в сукупності такі обставини:
- вагомість наявних доказів про обґрунтованість обвинувачення у вчинення ним кримінального правопорушення, зокрема, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість пред`явленого йому обвинувачення.

- тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 3 до 7 років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, що усвідомлює обвинувачений;

- вік та стан здоров`я обвинуваченого, який не є особою з інвалідністю;

- відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого: не одружений, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не має;

- обвинувачений є особою, яка не працює;

- обвинувачений раніше судимий 13.01.2022 Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном 2 роки.

30. Щодо ризиків передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор.
31. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»).

32. Ризик втечі не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

33. Судом, при оцінці суворості можливого покарання та у світлі факторів, які оцінені в сукупності досліджених обставини, встановлено, що існує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не встановлено стримуючі фактори, які свідчать, що обвинуваченим не будуть вживатися спроби для запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судове засідання.

34. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Яжинський проти Польщі ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на потерпілих, свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.

35. Як вбачається із додатків до обвинувального акту, стороною обвинувачення зібрані певні докази по кримінальному провадженню. Однак, ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи, допит потерпілого та свідків судом ще не розпочато. Суд враховує, що обвинувачений проживає разом з ними в одному населеному пункті.

36. На підставі викладеного, Суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, має місце у зв`язку з не проведенням у судовому засіданні допиту свідків.

37. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, враховує, що обвинувачений раніше судимий 13.01.2022 Мостиським районним судом Львівської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном 2 роки, обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 3 до 7 років, яке відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а тому вказаний ризик є наявним.

38. Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, крім як, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

39. З огляду на викладене, та встановивши наявність ризиків передбачених статтею 177 КПК України, Суд вважає, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованою та необхідною мірою для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

40. Суд приходить до переконання, що для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою наявні всі обставини, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

41. Враховуючи наведене та оцінивши всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, внаслідок чого клопотання обвинуваченого та захисника про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.

42. Згідно вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

43. Однак, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні зокрема: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

44. Враховуючи те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинено із застосуванням насильства, підстав для застосування визначення розміру альтернативи у вигляді застави суд не вбачає.

З цих підстав, та керуючись положеннями статтей 131, 132, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 315, 369, 395 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.
2. Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Судова Вишня Мостиського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів без визначення застави з 30 вересня 2022 до 28 листопада 2022 включно.

3. Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , його захиснику, прокурору, та направити для відома та виконання у Львівську установу виконання покарань (№19).
4. Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

5. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
6. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 /п`яти/ днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.
7. На підставі Рішення Конституційного суду України №4-рп-2019 від 13.06.2019, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали проголошено учасникам справи 05.10.2022 о 16.00 год.

Суддя Світлана ГІРЯК