КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 11-сс/824/1952/2022 Категорія: ст. 303 КПК України
Єдиний унікальний номер 761/7776/20 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 серпня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2022 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000270 від 23 травня 2017 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Не погоджуючись з висновками слідчого суді, які викладені в оскаржуваній ухвалі, ОСОБА_6 зазначає про те, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що слідчий ОСОБА_7 не виконав ухвалу суду від 21 грудня 2021 року. Також, на переконання апелянта, поза увагою слідчого судді залишилась інформація, яка міститься в щоденнику її ( ОСОБА_6 ) сина ОСОБА_8 про умови перебування його в центрі, страждання від недоїдання, постійне відчуття голоду, схуд на 10 кг за 2 місяці, гноблення, позбавлення можливості спілкування з рідними, відсутність свіжого повітря, примушення до постійного читання релігійної літератури, постійне перебування в затхлому закритому приміщенні, обмеження свободи пересування, покарання за будь-які провини, без належної медичної допомоги, і, вказана інформація не проаналізована, в постанові про закриття кримінального провадження немає жодного слова про ознайомленням слідчого ОСОБА_7 зі змістом щоденника ОСОБА_9 , щодо якого було вчинено злочин.
Апелянт наголошує на те, що вщоденнику ОСОБА_9 писав, що 22 травня 2015 року він втратив свідомість, указані особи, в присутності яких він втратив свідомість, про те, що лікаря або бригаду швидкої допомоги, йому не викликали, тобто це ненадання медичної допомоги, залишення в небезпеці, а втрата свідомості відноситься до невідкладних станів і потребує негайної медичної допомоги. Так звані консультанти дали йому пігулки (барбовал та валер`янку), зробили ін`єкцію невідомого лікарського препарату, назву якого йому не повідомили, хто здійснив призначення цього препарату невідомо.
Також, зазначається й про те, що 23 травня 2015 року хворий не зміг встати з ліжка. ОСОБА_9 був позбавлений можливості інформувати рідних про проблеми зі здоров`ям, звернутись про допомогу до сторонніх осіб, оскільки був у закритому приміщенні без права виходу, самому викликати лікарів не міг, оскільки був позбавлений засобів зв`язку, тобто слідчий ОСОБА_7 завідомо знаючи про наявність вказаного документа - сторінки щоденника ОСОБА_9 в матеріалах справи, не оглянув їх, не дослідив, свідків втрати свідомості ОСОБА_9 не допитав, і вказана інформація також залишилась поза увагою слідчого судді.
Акцентується увага на те, що кримінальне провадження № 0000270 від 23 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, було відкрито в результаті звернення ОСОБА_6 до Генеральної прокуратури України в квітні 2017 року щодо кримінальних правопорушень організованою групою осіб - працівників реабілітаційного центру «Стоп Залежність» АДРЕСА_1 щодо її сина - ОСОБА_9 , що призвело до тяжких наслідків смерті.
Апелянт звертає увагу на те, що за період 2017-2020 років правоохоронними органами були встановлені факти, коли у таких закладах шляхом обману та маніпуляцій осіб тримали проти їх волі, без повноцінного харчування та медичного забезпечення, із застосуванням психологічного насилля, для надання, нібито, медичної допомоги (реабілітації), а режим їх тримання, праці та зв`язок із зовнішнім світом був суворо регламентованим.
Крім того, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі зазначає про те, що в ході розслідування кримінального провадження № 0000270 від 23 травня 2017 року за процесуального керівництва Києво-Святошинської прокуратури 18 жовтня 2017 року було здійснено обшук в приміщенні реабілітаційного центру: АДРЕСА_1 , де були виявлені, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які 18 жовтня 2017 року були визнані потерпілими в рамках даного кримінального провадження, про що їм була вручена пам`ятка потерпілого, а ОСОБА_16 , ОСОБА_17 були допитані як свідки. Зі змісту протоколів допитів вказаних осіб вбачається, що з боку працівників реабілітаційного центру вчинялися дії, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення за ст. 146 КК України. Реабілітаційний центр в с. Віта Поштова припинив своє існування. Вказані протоколи допитів та пам`ятки потерпілих містяться в матеріалах кримінального провадження, що не знайшло свого відображення в жодного процесуальному документів, прийнятому слідчим.
Окрім того апелянтом наголошується на те, що зі слів осіб, що перебували у закладі, встановлено, що умови перебування не відповідають загальним нормам, неналежний раціон харчування, мають місце випадки знущання та побиття, заборонено залишати територію закладу, обмежено доступ до спілкування з зовнішнім світом, в тому числі із рідними (відсутність засобів зв`язку), вимагається беззаперечно виконувати розпорядок дня, а у випадку його порушення - застосовуються заходи покарання, але слідчим не було взагалі надано оцінку вказаним доказам, не було викликано та додатково опитано вказаних осіб, а слідчим суддею, в свою чергу, цей факт було проігноровано, як і проігноровані сторінки щоденника ОСОБА_9 , що свідчать про вчинення щодо нього кримінального правопорушення за ст. 146 КК України, свідчень ОСОБА_9 надати не може через свою загибель, але свідчення містяться в щоденнику, який він вів підчас перебування в центрі.
Звертається увага й на те, що ухвалою слідчого судді від 1 вересня 2021 року у справі № 381/2506/21 була скасована постанова слідчого ОСОБА_7 від 28 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000270 від 23 травня 2017 року, при цьому, за період з 1 вересня 2021 року по 31 грудня 2021 року слідчим СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 жодних слідчих дій не було проведено, всі клопотання потерпілої у даному кримінальному провадженні про проведення слідчих дій відхилялись, що також залишилось поза увагою слідчого судді.

Слідчий та прокурор, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.
Вислухавши думку ОСОБА_6 про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію ОСОБА_6 , яка під час апеляційного розгляду просила скасувати ухвалу слідчого судді та постанову слідчого, а матеріали направити для проведення досудового розслідування, додатково вказавши про те, що слідчим не виконані не тільки вимоги ухвали слідчого судді, а й вказівки, надані слідчому, дослідивши матеріали судового провадження, а також матеріали закритого кримінального провадження, надані апеляційному суду у трьох томах, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону не у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст..ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставинсправи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання,які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПКУкраїни).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема,якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин,за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Разом з тим, на думку колегії суддів, слідчим під час досудового розслідування не дотримані вимоги КПК України, і зазначені обставини не в повній мірі стали предметом судового контролю.

Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження № 0000270 встановлено, що 23 травня 2017 року за зверненням ОСОБА_6 до ЄРДР внесені відомості за ч. 3 ст. 146 КК України (ас. 1 т. 1 матеріали кримінального провадження).

За результатами досудового розслідування 28 липня 2021 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000270 від 23 травня 2017 року, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України (ас. 243-249 т.2), яка ухвалою слідчого судді від 1 вересня 2021 року скасована (ас. 11-14 т. 3). При цьому в ухвалі слідчого судді зазначено про те, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження слідчим не надана оцінка всім речам та документам, які були зібранні в даному кримінальному провадженні, а також не обґрунтовано на підставі яких доводів слідчий не прийняв до уваги інші зібранні докази в ході досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

31 грудня 2021 року, без проведення будь-яких слідчих дій, слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 146 КК України за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (ас. 58-64 т. 3).
Слідчим у постанові наведені показання осіб, які були працівниками центру, - ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , а також ОСОБА_21 , який знаходився у даному центрі. Також слідчий послався на договір № 150, укладений 16 березня 2015 року між ОСОБА_18 , та ОСОБА_9 , вказавши, що вказаний договір був підписаний ОСОБА_9 добровільно, а також послався на відеозапис подій, внаслідок яких помер ОСОБА_22 , та висновок судово-медичного експерта.

Проте, з таким висновком слідчого не можна погодитися, оскільки слідчий всебічно, повно та об`єктивно не дослідив всі обставини справи і фактично рішення про закриття кримінального провадження прийнято на підставі показань осіб, які працювали у вказаному центрі.

Так, з матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що під час досудового розслідування:
- належним чином не перевірені обставини перебування ОСОБА_9 у реабілітаційному центрі «Стоп залежність», не досліджений його щоденник, не перевірені обставини надання йому протягом часу перебування у вказаному центрі особами, які не мають медичної освіти, пігулок, не встановлено, що це за пігулки, їх вплив на особу, та можливі наслідки; з метою спростування або підтвердження обставин добровільного підписання ОСОБА_9 договору на перебування у вказаному центрі не призначена почеркознавча експертиза, яка б могла надати відповідь щодо стану, у якому перебував ОСОБА_9 на час підписання договору про продовження перебування у вказаному центрі;
- не надано будь-якої оцінки показанням інших потерпілих у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших, протоколи допиту яких містяться у першому тому матеріалів закритого кримінального провадження, щодо примусового підписання ними договорів про продовження перебування у вказаному центрі, примушування приймати пігулки, внаслідок яких особи втрачали орієнтацію у просторі та часі, знущання над ними, примушування у нічний час виконувати певну роботу, залишення без їжі, примусове їх перебування, як покарання, у приміщеннях, не пристосованих для перебування людей;
- не перевірено право вказаного центру на проведення реабілітації нарко- та алкозалежних осіб, тим більше, з урахуванням встановлених обставин про відсутність у осіб, які там працювали, окрім психолога, будь-яких документів, які надають право на проведення лікування та реабілітації осіб певної категорії, та з урахуванням документів, наданих потерпілою, згідно з яким центром здійснювались лікування і медична детоксикація;
- не виконані доручення, надані слідчим, про проведення розшукових та слідчих дій;
- не виконані вказівки, надані слідчому прокурором у порядку, передбаченому ст. 36 КПК України;
- за наявності суперечностей між показаннями потерпілих та осіб, які працювали у вказаному центрі, не проведено одночасний допит вказаних осіб з метою усунення вказаних суперечностей;
- не перевірені доводи, викладені у показаннях потерпілої ОСОБА_6 щодо неналежного надання медичної допомоги її сину у разі, коли така допомога потребувалась, як і показання інших потерпілих з приводу ненадання їм медичної допомого, хоча з показань ОСОБА_18 зазначено, що до осіб, які перебували там на реабілітації, викликалась швидка медична допомога, тощо.

Більш того, зазначені у заяві ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення обставини не у повній мірі були перевірені під час досудового розслідування, у зв`язку з чим не знайшли свого відображення у постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

Таким чином, обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, свідчать про неповноту досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, на що обґрунтовано послалась апелянт.

З огляду на викладене, постанова слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних у кримінальному провадженні, а, відтак, постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування, як винесена передчасно.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя, посилаючись на положення ст. 303, 304, п.2 ч. 1 ст. 284, ч. 5 ст. 40 КПК України, показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , висновок експерта № 38-ТР від 26 червня 2015 року, дані історії хвороби КОКЛ № 3715/102716/959 від 26 травня 2015 року, протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 18 травня 2021 року, обґрунтував прийняте рішення тим, слідчим прийнято обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, будь-яких нових доказів, які б давали підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження матеріали скарги не містять.

Слідчий суддя зазначив про те, що на підставі зібраних у справі доказів, слідчий, надавши їм належну правову оцінку, цілком обґрунтовано дійшов висновку про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого саме за ч. 3 ст. 146 КК України.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді, оскільки встановлені під час апеляційного розгляду обставини свідчать про неповноту досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, що залишилось поза увагою слідчого судді.
Окрім того, слідчий суддя, навівши в оскаржуваній ухвалі зміст постанови слідчого про закриття кримінального провадження, не надав жодної оцінки доводам ОСОБА_6 , викладеним у скарзі до суду.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, з прийняттям нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 31 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000270 від 23 травня 2017 року за ч. 3 ст. 146 КК України, та скасування вказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування, під час якого необхідно усунути неповноту досудового розслідування шляхом проведення слідчих (розшукових) дій у порядку, передбаченому КПК України, та прийняти за результатами проведеного досудового розслідування законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000270 від 23 травня 2017 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 , - задовольнити.

Постанову про закриття кримінального провадження № 0000270 від 23 травня 2017 року, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження направити для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ __________________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4