БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/418/22
Провадження № 1-кс/497/235/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про зміну запобіжного заходу
08.04.22 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області
в особі слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград в режимі відеоконференції з Державною установою «Ізмаїльський слідчий ізолятор» клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Турецької Республіки, громадянина Турецької Республіки, одруженого, маючого на утриманні п`ятеро неповнолітніх дітей, які проживають в Туреччині, зареєстрованого на Україні за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина Туреччини, та посвідки на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , виданої 27.01.2022 року органом 5103,
ВСТАНОВИВ:
06 квітня 2022 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_7 з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування клопотання стверджував, що 05.03.2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення за ст.121 ч.1 КК України був затриманий ОСОБА_8 , та якому на підставі ухвали слідчого судді від 07.03.2022 року було обрано запобіжний захід тримання під вартою в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 01.05.2022 року.
Наразі є ряд обставин, які не досліджувалися судом при обрання запобіжного заходу, що свідчать про відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Захисник вказує на те, що його підзахисний під час досудового розслідування жодним чином не перешкоджав та не перешкоджає встановленню істини в цьому кримінальному провадженні. Перешкод при його затриманні не вчиняв, всіляко сприяє слідству: дає пояснення, добровільно надав зразки біологічного матеріалу для проведення експертних досліджень, ніяким чином не здійснював та не здійснює впливу на потерпілого, свідків, які вже допитані.
Підозрюваний вживає заходи для відшкодування спричиненої шкоди здоров`ю потерпілого, та у подальшому всіляко буде допомагати останньому для його повного відновлення. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_8 зрозумів цілком протиправність своїх дій, зробив відповідні висновки для себе, щиро кається, співчуває потерпілому, вибачається перед потерпілим, тобто не представляє істотної суспільної небезпеки.
Крім цього, ОСОБА_8 хоча і є громадянином Туреччини, втім має посвідку на постійне місце проживання в України, має постійне місце реєстрації, орендує житло в м.Одеса, одружений на громадянці України, здійснює підприємницьку діяльність, утримує п`ятеро неповнолітніх дітей, які залишились проживати в Туреччині, раніше не був судимий, до інших видів відповідальності не притягувався, матеріали, які характеризують підозрюваного з негативної сторони відсутні, тому на думку захисника не має підстав вважати, що є ризик продовження чи повторення його протиправної поведінки.
Ризиків, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення - не існує, оскільки всі вони вилучені та досліджуються. А тому їх знищення чи приховування не можливе.
З цих підстав, захисник вважає, що немає ніяких підстав вважати, що ОСОБА_8 не знаходячись під вартою буде якимось чином перешкоджати проведенню досудового розслідування, а тому відсутні підстави для подальшого його тримання під вартою.

В судовому засіданні, захисник підтримав дане клопотання, наполягав на його задоволенні, та надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою орендованої підозрюваним квартири: АДРЕСА_2 .
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити. Стверджував, що у вчиненому щиро кається та жалкує про те, що відбулося, у потерпілого просить вибачення та готовий відшкодувати йому усі затрати на лікування, відновлення стану здоров`я, та втрату заробітку. Має намір і надалі працювати, розвивати свій бізнес, вболіває за Україну та бажає допомагати Україні.
Прокурор заперечував щодо задоволення вказаного клопотання. Пояснив, що в Україні триває жорстока війна, знищується майно, житлові будинки, гинуть люди. Гарантій, що не буде здійснено обстріл м.Одеса та житлових будинків, в тому числі за місцем проживання підозрюваного не має. Звернув увагу на рекомендації Верховного Суду, який рекомендував судам змінювати запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту на інші запобіжні заходи. Просив врахувати, що підозрюваний є громадянином Туреччини, та може в будь-який момент покинути територію України, навіть у разі здачі ним паспорту громадянина Туреччини він може отримати інший паспорт в посольстві Туреччини в м. Львів, та безперешкодно покинути Україну. Права підозрюваного ОСОБА_4 не превалюють в даному випадку над інтересами держави Україна.

Дослідивши доводи, викладені в клопотанні захисника, додані до клопотання докази, заслухавши думку усіх учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що відділенням № 2 Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000114 від 05.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
05.03.2022 року о 08:00 годині ОСОБА_10 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
За результатами зібраних доказів 05.03.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Ухвалою слідчого судді від 07.03.2022 року та ухвалою від 25.03.2022 року про виправлення описки, обрано підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000114 від 05.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Турецької Республіки, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 58 (п`ятдесят вісім) днів з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до 03:00 години 01 травня 2022 року.

Відповідно до ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.
Додатково, слідчий суддя враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а саме лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК України та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Під час розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_8 , будучи громадянином Туреччини (а.с.4-6), має посвідку на тимчасове проживання в Україні (а.с.7), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8), має реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с.9), має місце проживання, що підтверджується договором оренди житла від 14.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.18), в Турецькій Республіці не має судимості (а.с.11), має велику сім`ю: батьків, п`ятеро неповнолітніх дітей (а.с.13-15), на території України одружений на громадянці України ОСОБА_11 (а.с.17), та має приватний бізнес, що підтверджується партнерським договором між підозрюваним ОСОБА_12 та гр. ОСОБА_13 від 15.10.2021 року (а.с.27-29), договором про надання послуг від 15.10.2021 року (а.с.30-31).

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 , який є потерпілим в цьому кримінальному провадженні, за заявою якого воно розпочато (а.с.42, 44), пояснив, що він дійсно примирився з обвинуваченим ОСОБА_12 , вони дійшли домовленості, без будь-якого тиску та примусу, що підозрюваний відшкодовує йому завдану матеріальну і моральну шкоду в розмірі 145 000 гривень, з яких суму 50 000 гривень виплатив, та у подальшому протягом чотирьох місяців виплатить решту суми. Крім цього, вважав, що не має підстав надалі утримувати підозрюваного під вартою, і він на цьому не наполягає.
На підтвердження домовленостей між ним, ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_12 надав розписку, підписану їхніми особистими підписами (а.с.45).

Також слідчим суддею допитано у якості свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що працює адміністратором ресторану «Алі Баба» в м.Одеса (а.с.43, 46), що розташований за адресою: м.Одеса, пл. Старосінна, буд.1-А, яким керують як партнери ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , який вніс свою частку власних коштів в розвиток цього бізнесу. Середньоденний дохід ресторану в робочі дні 30-40 тисяч гривень, п`ятниця субота 80 тисяч гривень, а в неділю до 100 тисяч гривень.
Свідок зазначив, що ОСОБА_8 взяв на себе певні партнерські зобов`язання, які має виконувати, а тому не може покинути Україну навіть у воєнний час.

Усі, ці обставини не були предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , та наразі вони мають суттєве значення, оскільки значно знижують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 зможе сумлінно виконувати покладені на нього законом обов`язки, з урахуванням досліджених вище доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Метою застосування запобіжного заходу є некарна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (п. п. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Так, з рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 24 липня 2003 року вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п. п. 61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі «Ш. проти Швейцарії»). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь і проти існування суспільного інтересу, який, при належному забезпеченні принципу презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.
Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчієв проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14-рп/2003.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, а саме Постанову ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року (скарга N 46193/13), Постанову ЄСПЛ від 12.03.2009 у Справі «Олександр Макаров проти Російської Федерації» (скарга N 15217/07), Постанову ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року (скарга N 7064/05), Постанову ЄСПЛ у справі «Сізарєв проти України» від 17.01.2013 (скарга N 17116/04), «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Фокс Кембл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Лабита проти Італії», «Бойченко проти Молдови», згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Також, ризики щодо продовження злочинної діяльності, перешкоджання досудовому розслідуванню іншим шляхом, незаконного впливу на свідків, потерпілого, не можуть ґрунтуватися на припущеннях та не доведених фактах.
Зазначені вище обставини в сукупності свідчать про те, що подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 не буде розумно виправданим, навіть з оглядкою на суспільний інтерес, введений військовий стан в Україні, з урахуванням думки потерпілого, який не вважає підозрюваного суспільно небезпечною особою. В даному випадку і на теперішній час відносно підозрюваного повинен дотримуватися принцип свободи, оскільки подальше його утримання під вартою аж до розгляду справи в суді по суті пред`явленого йому обвинувачення, буде фактичним відбуванням підозрюваним покарання за злочин, обвинувачення за яким йому ще не пред`явлено, та у вчиненні якого його ще не визнано винним (ст. 62 Конституції України).
Твердження прокурора, що підозрюваний є громадянином іншої держави, недостатньо для вирішення питання на користь подальшого його тримання під вартою, оскільки ОСОБА_10 будучи громадянином Туреччини, має посвідку на тимчасове проживання в Україні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків та на території України здійснює підприємницьку діяльність.
Посилання прокурора на агресивну війну Російської Федерації проти України та відсутність гарантій, що житло підозрюваного не буде знищено, також не є тією підставою, яка б унеможливлювала зміну підозрюваному міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`яку, оскільки військове командування може встановлювати заборони або обмеження на вибір місця перебування чи місця проживання осіб на території, на якій діє воєнний стан, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, … , за винятком обмежень, встановлених Конституцією України. Втім таких категоричних заборон як для громадян України, так і іноземних громадян в м.Одеса наразі не встановлено.
При цьому, питання можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави слідчим суддею не розглядалось, оскільки, а ні прокурор, а ні захисник про таке мови не вели.
Тяжкість покарання, яке може загрожувати підозрюваному також в даному випадку не може бути визначальним, оскільки таке буде суперечити рішенню Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року N 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається обов`язковою підставою для застосування взяття під варту.
У судовому засіданні прокурором не викладено жодних обставин, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу шляхом його утримання під вартою, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи, на даний час немає та прокурором не доведено.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше не судимий, має місце реєстрації і мешкання в місті Одеса, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має п`ятеро неповнолітніх дітей, які хоча фактично і проживають в Туреччині, але як батько зобов`язаний їх утримувати, який має партнерські зобов`язання в приватному бізнесі, та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування та у подальшому судового розгляду, запобігання ризику переховування від слідства та суду, що на момент розгляду клопотання, відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і тому достатнім для їх запобігання є застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби.
Тим паче, що у визначений судом час на території м.Одеси та Одеської області діє комендантська година, яка вводиться Розпорядженням Начальника Одеської обласної військової адміністрації на конкретний термін в період дії воєнного стану.
Разом з цим, відповідно до ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним покласти на підозрюваного наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого СВ №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування, прокурора та суду за першою вимогою;
- не відлучатися з квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без?дозволу слідчого?прокурора або?суду;
-?повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про намір зміни свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина Туреччини U09154262 від 22.04.2014 року.

Частиною 5 ст.201 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 виконано вимоги ч.5 ст.201 КПК України, вказане клопотання подано після спливу 30 днів з дня постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу, в якому зазначено нові обставини, на підтвердження яких надано докази, які не розглядалися слідчим суддею.

Положеннями ч.3 ст.202 КПК України передбачено, що у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий:
1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово;
2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 181, 194, 196, 201, 202, 395 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_15 в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000114 від 05.03.2022 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України - задовольнити.
Змінити ОСОБА_7 , громадянину Туреччини, підозрюваному у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в кримінальному провадженні №0000114 від 05.03.2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, що полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 21:00 години вечора до 07:00 години ранку наступного дня.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) прибувати до слідчого СВ №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування, прокурора та суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з квартири за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без?дозволу слідчого?прокурора або?суду;
3)?повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про намір зміни свого місця проживання;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт громадянина Туреччини U09154262 від 22.04.2014 року.
На підставі ч.3 ст.202 КПК України негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_4 з під варти в приміщенні Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор»
Копію ухвали надіслати для виконання в частині зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Роз`яснити? ОСОБА_7 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії?ухвали визначити?в межах?досудового розслідування,?тобто до?03:00 години 01 травня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст даного судового рішення складено і проголошено 11.04.2022 року о 14:30 годині.?? ?
? ? ?
Слідчий суддя: ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ?______________ ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ОСОБА_1