Справа № 545/3095/22
Провадження № 1-в/545/789/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.08.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора : ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Покотилівка, Харківського району, Харківської області, до засудження зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше неодноразово судимого.
Засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від13.11.2019 року за ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Вироком Харківського апеляційного суду від 02.03.2021 року ч.2 ст.15- ч.2 ст.185 КК України перекваліфікувати на ч.3 ст.15- ч.2 ст.185 КК України та засуджено за ч.3 ст.15- ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; частково приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року до відбуття 3 роки 3 місяці позбавлення волі,-

у с т а н о в и в:

Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» звернулась до суду із поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання не заперечував.

Засуджений та представник адміністрації у судове засідання не з`явилися, попередньо надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали подання, суд проходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від13.11.2019 року за ч.2 ст.15 ч. 2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Вироком Харківського апеляційного суду від 02.03.2021 року вирок Київського районного суду м. Харкова від13.11.2019 року в частині призначеного покарання скасовано і в цій частині постановлено новий вирок, яким перекваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_4 з ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання за вищевказаною статтею у виді 2 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України засуджено до покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання, з урахуванням п.1 ч.1 ст.72 КК України, у виді 1 місяця позбавлення волі, призначеного за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.11.2018 року та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі. Згідно з вироком Київського районного суду м. Харкова від13.11.2019 року строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислюється з моменту затримання, тобто з 11.07.2019 року.
Таким чином, на момент звернення до суду з поданням ОСОБА_4 відбув 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_4 за період відбування покарання мав 4 стягнення, з яких : 3 поміщення в карцер (31.07.2019 року, 07.10.2019 року та 26.02.2020 року) та 1 ДІЗО на 6 діб (15.11.2021 року).

Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.07.2019 року, під час тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, до праці не залучався; з 25.11.2021 року відбуває строк покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» за час відбування покарання характеризується позитивно; до промислової зони установи не працевлаштований; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Адміністрація установи вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений довів своє виправлення.
Як вбачається із довідки про працевлаштування засудженого в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 був працевлаштований лише у січні 2022 року та лютому 2022 року.

З матеріалів подання вбачається, що протягом строку відбуття покарання до засудженого застосовано лише 2 заохочення 20.04.2022 року (за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КПК України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці ), яким знято раніше накладене стягнення, та 05.07.2022 року оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КПК України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Разом з тим, зазначені обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дають підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-
у х в а л и в:
У задоволенні подання адміністрації державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1