Справа № 522/6633/22
Провадження № 1-кс/522/5258/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2022 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3., при секретарі судового засідання ОСОБА_4., розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5., погоджене із прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6., у кримінальному провадженні №0001038 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна,

за участю сторін кримінального провадження:

слідчого - ОСОБА_5.

представника власника майна ОСОБА_1.,

власника майна - ОСОБА_2.,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання слідчого вбачається, що СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001038 від 20.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим в порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 Кримінального Процесуального Кодексу України надано доручення співробітникам Управління СБУ про проведення слідчих (розшукових) дій, направлених на встановлення місця незаконного зберігання та переробки вогнепальної зброї.

У подальшому, під час виконання вищевказаного доручення, надійшли матеріали УСБУ, відповідно до яких, встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1., за адресою: АДРЕСА_1, може незаконно зберігати незареєстровану вогнепальну зброю, боєприпаси, та приладдя для їх виготовлення або переробки.

Також, вжитими заходами було встановлено, що громадянин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 займається протиправною діяльністю, висвітлюючи її, на Інтернет каналі ресурсу «YouTube», на якому підписаний як «ІНФОРМАЦІЯ_2», в подальшому співробітником УСБУ було складено протокол огляду каналу Інтернет ресурсу «YouTube» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в ході якого дійсно підтверджується інформація відносно того що, гр. ОСОБА_2 може бути причетний до скоєння кримінального правопорушення, а саме зберігання, носіння та переробка вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Так, 29.08.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7. від 09.08.2022 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1.

В ході проведення обшуку за вищезазначеною адресою було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Redmi Note 7» в корпусі чорного кольору, IMEI/1:НОМЕР_1, IMEI/2:НОМЕР_2;

- мобільний телефон марки «Redmi 9Т» в корпусі чорного кольору, IMEI/1:НОМЕР_3/01, IMEI/2:НОМЕР_4/01;

- мобільний телефон марки «Tecno LE7n», в корпусі синього кольору, IMEI/1:НОМЕР_5, IMEI/2:НОМЕР_6, з сім карткою мобільного оператора зв'язку «Vodafone» з номером НОМЕР_7.

- предмет схожий на пістолет з маркуванням «ФОРТ-12РМ», «НОМЕР_8», предмет схожий на магазин до пістолету та 15 предметів схожих на патрони;

- предмет схожий на пістолет з маркуванням «ФОРТ-12РМ», «НОМЕР_9» та предмет схожий на магазин до пістолету;

- дві пластикові банки з написом «Гладкоствольний порох» з речовиною зеленого кольору всередині;

- предмет схожий на станок для спорядження патронів з написом «Lee»;

- предмети схожі на гумові кулі для зброї травматичної дії в поліетиленових пакетах;

- предмети схожі на гільзи, неспоряджені кулею та пороховим зарядом;

- предмети схожі на патрони з маркуванням «ФОРТ 45 RUBBER» у кількості 50 штук;

- предмети схожі на патрони з маркуванням «S&B 45 AUTO» у кількості 51 штука;

- предмети схожі на патрони в картонній коробці у кількості 405 штук;

- предмети схожі на патрони в картонній коробці у кількості 168 штук;

- предмети схожі на патрони з маркуванням «45 AUTO» у кількості 26 штук;

- предмети схожі на патрони у кількості 9 штук;

- предмети схожі на патрони у кількості 52 штуки;

- предмет схожий на патрон у кількості 1 штука;

В клопотання слідчого зазначено, що накладення арешту на речі необхідний для забезпечення збереження речових доказів, які можуть бути використаний для встановлення обставин по кримінальному провадженню, для запобіганню ризиків його реалізації та знищення.

Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення клопотання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено з наступних обставин.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя враховує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб'єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

При цьому, ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Положення зазначених вище норм КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб'єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Так, в клопотанні слідчого, в обґрунтування вимог про накладення арешту на майно, яке було вилученого в ході обшуку 29.08.2022 року за адресою: АДРЕСА_1, правовою підставою був зазначений п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, яким арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

В обґрунтування належності вилученого майна до речових доказів у кримінальному провадженні зазначені наступні обставини та документи.

Зокрема, зазначено про наявність досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001038 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно доданого до клопотання витягу з ЄРДР вбачається, що 20.08.2021 року були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за фактом того, що ОСОБА_2 можливо причетний до незаконного виготовлення, перероблення, розповсюдження та зберігання зброї, засобів ураження на території Одеської області, у тому числі Приморського району м. Одеси.

Слідчий ОСОБА_5. звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, з метою відшукання та виявлення предметів та речей, які мають відношення до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, мобільних терміналів системи зв'язку та сім- карт.

Тобто, слідчий у клопотанні просив надати дозвіл з метою відшукування та вилучення тільки мобільних терміналів системи зв'язку та сім- карт, на що було надано дозвіл в ухвалі слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 року клопотання слідчого задоволено та слідчому наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1, з метою відшукання та виявлення, зокрема, мобільних терміналів системи зв'язку та сім- карт.

Однак, з протоколу обшуку вбачається, що 29.08.2022 року слідчим був проведений обшук за адресою АДРЕСА_1, під час якого були вилучені предмети, зокрема, зброя, патрони та пластикові банківські картки, на що слідчим суддею дозвіл не надавався.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що під час обшуку слідчим були вилучені речі, на які не був наданий дозвіл в ухвалі слідчого судді від 09.08.2022 року, тобто зазначені речі були вилученні в порушення вимог 234-236 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

З урахуванням того, що зброя, патрони та пластикові банковські картки були вилученні без дотримання вимог кримінального процесуального закону, так як дозвіл на них не надавався, вони відповідно до вимог ст. 86 КПК України не можуть бути допустимим доказами, в зв'язку з чим слідчий суддя вважає, що у клопотання не доведено правової підстави для арешту майна, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Крім того, під час розгляду клопотання представник власника майна надав слідчому судді документи в підтвердження законності перебування вилученого майна.

Зокрема, з дозволу №5831 від 23.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 надано право на зберігання та носіння пістолету з маркуванням «ФОРТ-12РМ НОМЕР_8».

З дозволу №8981 від 02.09.2022 року вбачається, що ОСОБА_8. надано право на зберігання та носіння пістолету з маркуванням «ФОРТ-12РМ», «НОМЕР_9».

Крім того, власником майна ОСОБА_2. надані копії квитанцій спеціалізованого магазину про придбання патронів.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що на вилучену зброє є дозволи на право її зберігати та носити, у тому числі на придбання патронів до неї, що свідчить про відсутність перебування у власників майна вилученого майна без передбаченого дозволу, що свідчить про те, що у клопотанні не доведено, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчим не доведено, що на вилучених мобільних телефонах містяться інформації, яка може були використана під час встановлення обставин кримінального правопорушення.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що у клопотанні не доведено, що вилучене речі є предметом кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що відповідно до вимог ст. 98 КПК України зазначене майно у клопотанні не є речовим доказом, в зв'язку з чим не може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таким чином, підстава для накладення арешту на майно, передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, стороною обвинувачення не доведена, посилання в клопотанні про те, що вилучені речі відповідають критеріям ст. 98 КПК України, не ґрунтуються на будь-яких доказах, в зв'язку з чим відсутні підстави, передбачені приписами ч. 10 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно добросовісного набувача.

Як зазначалося, приписами ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено підставою для накладення арешту на майно, що перебуває у власності добросовісного набувача, тільки забезпечення збереження речових доказів, відсутність якої встановлена слідчим суддею.

Отже, слідчий суддя доходить висновку про те, що органом досудового розслідування не було доведено того, що вказане в клопотанні майно, містить ознаки речових доказів у кримінальному провадженні №0001038 від 20.08.2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та, як наслідок, не було доведено необхідності накладення арешту на майно, належне на праві власності добросовісному набувачеві.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання у задоволенні клопотання має бути відмовлено у в'язку з недоведеністю необхідності накладення арешту на майно.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Приймаючи до уваги, що у задоволенні клопотання про арешт майна має бути відмовлено, слідчий суддя вважає необхідним, згідно приписів ч. 3 ст. 173 КПК України зобов'язати слідчого негайно повернути майно, яке було вилучене під час обшуку 29.08.2022 року за адресою: АДРЕСА_1, власнику майна або його представнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5., погоджене із прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6., у кримінальному провадженні №0001038 від 20.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про арешт майна, - відмовити.

Зобов'язати слідчого повернути власнику тимчасово вилучене майно згідно переліку вказаному в описовій частині ухвали.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: