СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/4398/21
пр. № 1-кп/759/411/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2017 за № 0001171, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ровеньки Луганської обл., українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків НОМЕР_1 , який здобув вищу освіту, працює начальником відділу технічного обслуговування паперового виробництва у ПрАТ «Київський картонно-паперовий комбінат», одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8 ,

представник потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 13.11.2017 приблизно о 09 год. 39 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по житловій зоні дворовій території будинку АДРЕСА_2 , наближався до приміщення електрощитової, з метою здійснення повороту ліворуч та виїзду на проїзну частину вул. Академіка Корольова. Під час руху, ОСОБА_4 допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 1.2, відповідно до якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;

- п. 1.5, відповідно до якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- пп. «б» п. 2.3, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 10.1, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 10.4, відповідно до якого перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою;

- п. 26.1, відповідно до якого пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_4 виявились у тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по житловій зоні дворовій території будинку № 8, розташованого по вул. Академіка Корольова в м. Києві, на якій пішоходи, як учасники дорожнього руху, мають перевагу перед транспортними засобами та право рухатись по проїзній частині, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, будучи обізнаним, що в Україні встановлено правосторонній рух, маючи об`єктивну змогу завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в його напрямку та здійснювати маневр повороту ліворуч з такого положення, не дотримався вимог Правил дорожнього руху України, виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги (тим самим обмежив собі оглядовість ліворуч), після чого, не переконавшись, що маневр повороту ліворуч буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав маневр повороту ліворуч, під час виконання якого не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_10 , який рухався по житловій зоні зі сторони проїзної частини вул. Академіка Корольова вздовж приміщення електрощитової, внаслідок чого скоїв наїзд на останнього. У результаті даної дорожньо-транспортної події ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 о 17 год. 10 хв. помер у КНП «Київська міська клінічна лікарня № 17». Смерть ОСОБА_10 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми. На це вказують наявність численних відкритих переломів мозкового черепа, ушкоджень м`яких оболонок і речовини мозку, численних обширних крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки мозку, набряк головного мозку, вторинні крововиливи в стовбур мозку. Порушення вимог п. 1.2; 1.5; пп. «б» п. 2.3; п. 10.1; 10.4; 26.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 показав, що він свою винуватість у вчиненні ДТП, яка сталася 13.11.2017 приблизно о 06 год. 39 хв., не визнає. Так, цього дня він на своєму автомобілі марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , який був технічно справним, виїхав зі стоянки, що у дворі по вул. Академіка Корольова в м. Києві, та рухався по дворовій території, прямував на роботу. Видимість була погана, оскільки падав дощ. Проїхав біля дитячого садочку, де були припарковані автомобілі та біля одного з автомобілів стояв сусід. Доїжджаючи до електрощитової підстанції, він ввімкнув покажчик повороту - ліворуч, порівнявся з електрощитовою підстанцією і почав здійснювати поворот, рухався він повільно, швидкість була приблизно 5-10 км/год. Зненацька він почув удар ліворуч, навпроти стойки автомобіля, щось вдарилось. Було темно, він обурився та був у гніві. Зупинився і побачив, що біля лівого переднього колеса його автомобіля лежить людина. Він намагався оцінити ситуацію. Заглушив автомобіль. До місця пригоди підійшли чоловіки. Людина, яка лежала на асфальті була вся побита, лежали сумки та пакети. На місця ДТП приїздило 3 автомобілі ШМД, але забрала потерпілого лише третя ШМД. ШМД викликав він, при цьому диспетчеру він не сказав, що сталося ДТП, лише сказав, що людині погано, та свідок на ім`я ОСОБА_11 . Працівники поліції прибули на місце ДТП, коли потерпілого забрала ШМД. Він з`їхав з місця ДТП, оскільки заважав проїзду автомобілів, а також поїхав на зустріч ШМД, оскільки з двору є кілька виїздів/в`їздів. Після цього автомобіль поставив неподалік. На даній ділянці дороги можуть розминутися два автомобілі, однак, у той день він взяв трохи лівіше, бо праворуч був припаркований автомобіль сусіда, стояли хаотично сміттєві баки, після яких іде звуження дороги. Також показав, що завершуючи свій маневр, його автомобіль майже стояв, потерпілого у світлі фар його автомобіля він не було. Вважає, що потерпілого на його автомобіль хтось кинув. Контакт його автомобіля з потерпілим був, пошкоджений капот від зіткнення. Щодо пошкоджень, які мали місце на його автомобілі, а саме: пошкоджена фара та бампер, то ці пошкодження з`явилися до ДТП. Він, заїжджаючи на територію свого місця роботи, наїхав на люк. Автомобіль йому допомагали витягнути з люка його співробітники. ДТП він не оформлював, оскільки він механік, то сам хотів полагодити автомобіль. Автомобіль він продав у 2020 році. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 він не визнає, бо своєї вини у ДТП не вбачає.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що свідком ДТП вона не була. ОСОБА_10 був її сином та проживав з нею. 13.11.2017 вранці він пішов на роботу, йому потрібно бути на роботі о 07 год. 00 хв. Після 09 год. 00 хв. їй подзвонила медсестра з лікарні та сказала прийти впізнати людину. Вона прибула до лікарні, та сина одразу не впізнала, він був весь запухлим, впізнала сина по одягу. Лікар сказав, які ліки необхідно придбати, що вона зробила, після цього пішла додому. В подальшому, одяг сина вона викинула, оскільки працівники поліції не казали його зберігати. Після смерті сина до неї приходив обвинувачений, сказав, що не бачив сина та дав 5000 грн. Після цього він більше не приходив. Просила цивільний позов задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що події відбувалися давно і він погано їх пам`ятає. Того дня він зранку, було ще темно, їхав на роботу, працює водієм у СБУ. Він виїжджав з двору, рухався за автомобілем обвинуваченого ОСОБА_4 . Автомобіль ОСОБА_4 зупинився біля електрощитової підстанції, він теж зупинився та побачив біля автомобіля ОСОБА_4 , ліворуч, в районі дзеркала та лівого правого колеса, людину, яка лежала. Людина лежала між автомобілем ОСОБА_4 та електрощитовою підстанцією. Самого моменту зіткнення він не бачив. Біля електрощитової підстанції та сміттєвих контейнерів ширина дороги приблизно 4 м, може роз`їхатися два автомобілі, далі на виїзді дорога звужується, і може проїхати один автомобіль. Була викликана ШМД. Він залишив свої дані та поїхав, бо поспішав на роботу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що ОСОБА_4 знає, оскільки вони є сусідами. В той день, дати він не пам`ятає, він стояв біля тротуару, ремонтував свій автомобіль, було темно. Він побачив як повз нього проїхав ОСОБА_4 , потім почув шум і побачив, що автомобіль ОСОБА_4 зупинився. Він підійшов подивитися, що сталося і побачив потерпілого під колесом автомобіля ОСОБА_4 . Самого наїзду на пішохода він не бачив. Одразу після побаченого він пішов. Також показав, що у місці зіткнення вузько, розминутися двом автомобілям важко, потрібно зміщатися ліворуч до електрощитової підстанції, щоб об`їхати сміттєві баки. У момент зіткнення відстані між автомобілем ОСОБА_4 та електрощитовою підстанцією майже не було. ОСОБА_4 нічого не говорив, на його автомобілі були ввімкнені фари. Після того як він відремонтував свій автомобіль, він поїхав. Виїжджаючи з двору, він з правого боку об`їхав автомобіль ОСОБА_4 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що з ОСОБА_4 він знайомий давно, між ними склалися робочі та дружні стосунки. Свідком ДТП він не був. Приблизно 4-5 років тому, у жовтні- листопаді, ОСОБА_4 при заїзді на своєму автомобілі на територію підприємства наїхав на каналізаційний люк та пошкодив бампер та фару. Автомобіль ОСОБА_15 не ремонтував, заклеїв скотчем пошкодження. Про те, що ОСОБА_4 наїхав на людину, він дізнався від він нього приблизно через 10 днів, коли його автомобіль забрали на штраф майданчик.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що з ОСОБА_4 він знайомий приблизно 20 років, вони разом працюють. ОСОБА_4 є його начальником. Свідком ДТП він не був. До ДТП, коли саме він не пам`ятає, ОСОБА_4 при заїзді на своєму автомобілі на територію підприємства наїхав на яму та пошкодив бампер та протитуманну фару, які замотав скотчем. Він та ОСОБА_17 допомагали ОСОБА_4 витягнути автомобіль з ями. Автомобіль ОСОБА_4 не ремонтував, їздив з пошкодженнями приблизно 2 тижні. Про те, що ОСОБА_4 наїхав на людину, він дізнався він нього, коли запитав чому він без автомобіля. Надати покази слідчому його попросив ОСОБА_4

Допитати свідка ОСОБА_17 у судовому засіданні не представилося за можливе, оскільки його прибуття у судове засідання не забезпечено сторонами кримінального провадження, при цьому, суд всіляко сприяв сторонам у його виклику.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав, його вина в повному обсязі доведена та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними, та дослідженими в ході судового слідства письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.11.2017 та додатками до нього, відповідно до яких в присутності понятих та водія ОСОБА_4 проводився огляд місця дорожньо-транспортної пригоди вул. Академіка Корольова, 8 у м. Києві, під час якого було встановлено таке: місцем ДТП розташовано на під`їзній дорозі, проїзна частина горизонтальна, дорожнє покриття асфальтобетонне, мокре, смуги для руху відсутні, горизонтальна розмітка відсутня, до проїзної частини зліва примикає електрощитова, будинок № 8, відстань видимості з робочого місця водія при денному освітлені 100 м., оглядовість з кабіни водія із смуги руху транспортного засобу вправо 30 м., вліво 10 м., автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , був прибраний з кінцевого розташування після ДТП, локалізація технічних пошкоджень даного автомобіля: вм`ятина на капоті з лівої сторони, ближче до лобового скла, потертості бруду на капоті з лівої сторони, потертості бруду на лівому передньому крилі, стан гальмівної системи та рульового управління в нормі, сліди гальмування відсутні (т. 1 а.п. 68-95);

- протоколом додаткового огляду місця події від 30.11.2017 з додатком, відповідно до якого оглядалася ділянка місцевості прибудинкова територія будинків АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_5 (т. 1 а.п. 96-108);

- протоколом слідчого експерименту від 14.03.2019 та додатками до нього, відповідно до якого слідчий експеримент проводився за участю свідка ОСОБА_4 у присутності двох понятих, захисника ОСОБА_7 та представника потерпілої ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 109-126);

- висновком експерта № 3427 від 30.11.2017, актами судово-медичного дослідження (обстеження) № 2395 та № 957 від 22.11.2017, відповідно до яких при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма забійна рана і крововиливи у м`які покрови голови в потиличній ділянці, крововиливи по ходу переломів кісток черепа; численні відкриті переломи кісток склепіння та основи черепа; забої лобних і скроневих часток мозку; крововиливи під оболонки і в шлуночки головного мозку. Інші ушкодження: закритий осколковий перелом лівих малої та великої гомілкової кістки; крововиливи у м`язи правого стегна. Черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок. Переломи лівих гомілкових кісток мають ознаки тілесного ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, крововиливи у м`язи стегна мають ознаки легкого тілесного ушкодження. Між ними на настанням смерті прямого зв`язку не має. Смерть ОСОБА_10 настала в результаті відкритої черепно-мозкової травми. Всі ушкодження у ОСОБА_10 виникли в результаті зіткнення автомобіля з пішоходом, при цьому пішохід знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, можливо в динаміці, був звернений до автомобіля лівою задньою частиною тіла. Ознак перекату колеса (коліс) через тіло не виявлено. В крові та сечі трупа ОСОБА_10 спиртів не виявлено. Кров трупа ОСОБА_10 відноситься до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В (т. 1 а.п. 127-131, 132, 133);

- висновком експерта № 12-1/2646 від 05.01.2018, відповідно до якого на момент огляду автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , несправностей гальмівної системи, рульового керування та ходової частини не виявлено (т. 1 а.п. 136-145);

- висновком експерта (експертиза за матеріалами кримінального провадження) № 207-2017/о-12-1/2816 від 01.11.2018, відповідно до якої після вивчення, аналізу, синтезу даних наданої документації на ім`я ОСОБА_10 , огляду автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , експертна комісія дійшла до таких висновків: морфологія, характер, об`єм та локалізація тілесних ушкоджень, які мали місце у ОСОБА_10 , механізм їх утворення, локалізація пошкоджень на автомобілі «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , та механізм їх утворення, з урахуванням даних слідової інформації, яка міститься у матеріалах кримінального провадження, все що в своїй сукупності дозволяє стверджувати про те, що в даному випадку мала місце транспортна травма зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, з подальшим падінням пішохода на дорожнє покриття, при цьому: спочатку мало місце фронтальне зіткнення автомобіля з пішоходом з 4-ма фазами травмування: 1-а фаза первинний контакт виступаючих частин автомобіля з пішоходом первинний контакт (удар) був в ділянку задньої поверхні лівої гомілки (утворення закритих осколкових переломів лівих малої та великої гомілкових кісток з ознаками стиснення по задній поверхні; утворення пошкоджень на автомобілі: пошкодження у вигляді потертостей та відшарування лакофарбового покриття нижньої частини пластикової накладки переднього бамперу); 2-а фаза падіння тіла на капот (утворення крововиливу у м`язи лівого стегна; утворення пошкоджень на автомобілі: пошкодження скла лівої передньої протитуманної фари у вигляді тріщини, пошкодження у вигляді деформації (вм`ятини) металу та потертості лакофарбового покриття нижньої частини капоту); 3-я та 4-а фази відкидання тіла та падіння його на дорожнє покриття, рух тіла по дорозі (утворення забійної рани з осадженням навкруги і крововилив у м`які покрови голови в потиличній ділянці, численні відкриті переломи кісток склепіння та основи черепа; крововилив по ходу переломів кісток черепа; забоїв лобних та скроневих часток мозку; крововилив під оболонки і в шлуночки головного мозку). В момент первинного контакту з автомобілем пішохід знаходився у вертикальному (або близькому до нього) положенні, був звернутий задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. Ненадання на експертизу одягу, в якому був одягнутий пішохід, на момент транспортної травми, не дозволяє чітко визначитись щодо стану (динамічний або статичний), в якому останній перебував у момент первинного контакту з автомобілем. На даний час у експертів відсутня науково обґрунтована методика розрахунку швидкості автомобіля по механічним пошкодженням автомобіля та по тілесним ушкодженням пішохода. Але, приймаючи до уваги характер другої фази транспортної травми, за даними спеціальної літератури: це свідчить про ймовірну швидкість автомобіля біля 40 км/год. в момент контакту з пішоходом (т. 1 а.п. 146-156);

- висновком експерта № 12-1/581 від 27.05.2019, відповідно до висновків якого: Варіант 1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п. 12.2; 12.3 ПДР України. В наданій дорожній ситуації водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 з моменту виникнення небезпеки для руху не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом застосування екстреного гальмування. В діях водія автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.2; 12.3 ПДР України не вбачається. З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП є виникнення небезпеки водію автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 на відстані, меншій необхідної для зупинки керованого ним транспортного засобу в умовах місця пригоди. Варіант 2. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед ДТП, водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п. 12.2; 12.3 ПДР України. Відповісти на питання про наявність технічної можливості у водія автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 шляхом застосування екстреного гальмування в категоричній формі не представляється можливим з причин, зміст яких викладено у дослідницькій частині даного висновку. В діях водія автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , експертом, з технічної точки зору, невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР України не вбачається, а відповісти на питання про відповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 ПДР України в категоричній формі не представляється можливим з причин, зміст яких викладено у дослідницькій частині даного висновку (т. 1 а.п. 159-177);

- висновком експертів за результатами проведення судової автотехнічної експертизи № 19219/19-52/7759/20-52 від 31.03.2020, відповідно до висновків якого ділянка шляху, на якій розміщується місце наїзду на пішохода ОСОБА_10 автомобілем «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , відноситься до житлової зони, з причин детально викладених в дослідницькій частині висновку. Положення розділу 26 ПДР України розповсюджується на місце виникнення ДТП. Водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 в даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 і 26.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації та при встановлених вихідних даних, водій автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , виконуючи належним чином вимоги п. 10.1 і 26.1 ПДР України, мав технічну можливість уникнути ДТП. Вирішення питання щодо оцінки відповідності дій водія автомобіля «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 вимогам ПДР України та причин виникнення ДТП носить правовий характер і потребує всебічної оцінки доказів по кримінальному провадженню (з урахуванням даного висновку), що виходить за межі компетенції експертів автотехніків. Разом з тим, п. 10.4, 10.5, 11.3 ПДР України за встановлених слідством обставин виникнення ДТП, не мають відношення до регламентації дій водія в конкретних дорожніх умовах. Для надання оцінки діям пішохода ОСОБА_10 , в даній дорожній ситуації, спеціальні автотехнічні знання не потрібні. Зазначене питання може бути вирішено слідством самостійно відповідно до вимог розділу 4 ПДР України (т. 1 а.п. 178-188);

- висновком експертів за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи № 16778/20716 від 22.12.2020, відповідно до висновків якого місце наїзду на пішохода розташовувалося в житловій зоні, в якій діють вимоги розділу 26 ПДР України. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_4 , як у варіанті № 1, так і у варіанті № 2, повинен був діяти згідно з вимогами п. 10.1 та 26.1 ПДР України. Технічна можливість уникнути ДТП для водія ОСОБА_4 , як у варіанті № 1, так і у варіанті № 2, визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 та 26.1 ПДР України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія ОСОБА_4 не відповідають вимогам п. 10.1 та 26.1 ПДР України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП. В дорожній ситуації, що розглядається, дії водія ОСОБА_4 вимогами п. 10.4, 10.5 та 11.3 ПДР України не регламентувалися. З технічної точки зору, причиною виникнення даної ДПТ являлися дії водія ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам п. 10.1. та 26.1 ПДР України. оцінка дій пішохода не потребує застосування спеціальних технічних знань (т. 1 а.п. 189 -198).

Показання свідків свіків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є послідовними, логічними, узгоджуються між собою та письмовими матеріалами кримінального провадження.
Щодо показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , то суд при наданні оцінці показань даних свідків приймає до уваги той факт, що дані свідки давно знайомі з обвинуваченим ОСОБА_4 , мають робочі та дружні стосунки, також свідок ОСОБА_16 перебуває у підпорядкуванні обвинуваченого, який є його керівником, до того ж відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.11.2017 на автомобілі «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , скотчу, яким нібито були зафіксовані пошкодження бамперу та фари, не виявлено, а тому суд ставиться до них критично і не може покладатися на них у вироці.
Також суд критично ставиться до версії сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_4 в момент наїзду на потерпілого ОСОБА_10 не бачив та не міг його бачити, що потерпілого хтось штовхнув на його автомобіль, а також що досудовим розслідуванням не встановлено швидкість руху ОСОБА_10 , оскільки така версія в повному обсязі спростовується матеріалами справи в їх сукупності, зокрема, висновками експертів в їх сукупності.
Крім того, таку версію сторони захисту суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 .
Відтак, оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу вироку.

Таким чином, ретельно проаналізувавши безпосередньо дослідженні у судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_4 13.11.2017 приблизно о 06 год. 39 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по житловій зоні дворовій території будинку АДРЕСА_2 , порушив правила безпеки дорожнього руху а саме: п. 1.2, 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 10.1, 10.4, 26.1 Правил дорожнього руху України, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 , а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про обрання покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 66 та ст. 67 КК України обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, має місце реєстрації та проживання у м. Києві, працює та за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність; раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи обставини вчинення ДТП та його наслідки (смерть потерпілого ОСОБА_10 ), його поведінку після вчинення ДТП, а саме ненадання потерпілому ОСОБА_10 допомоги та зміщення (переставлення) автомобіля після ДТП з місця безпосереднього наїзду на потерпілого ОСОБА_10 , суд не вбачає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, суд, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає за необхідне призначати обвинуваченому ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1 050 000 грн 00 к. (т. 1 а.п. 15-19), то суд виходить з такого.

Так, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 000 грн 00 к. (витрати на поховання та спорудження пам`ятника), задоволенню не підлягає, оскільки потерпіла ОСОБА_8 не надала суду доказів, які б підтверджували вказані витрати.

Щодо відшкодування моральної шкоди обвинуваченим ОСОБА_4 , то розмір такого грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань потерпілого внаслідок смерті близької людини, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибини душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 у зв`язку із смертю сина ОСОБА_10 , з яким у неї були близькі стосунки та який підтримував її морально та матеріально, порушенням життєвих зв`язків, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_8 600000 грн 00 к.

В іншій частині позову слід відмовити.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України (т. 1 а.п. 199).

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення експертиз, що підтверджуються розрахунками їх вартості (т. 1 а.п. 135, 156, 158).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 128, 129, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 600000 (шістсот тисяч) грн 00 к.

В іншій частині цивільного позову відмовити.

Речовий доказ: автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , - залишити у належного володільця.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування судових витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, 8678 (вісім тисяч шістсот сімдесят вісім) грн 74 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1