Провадження 1-кс/522/4869/22
УХВАЛА
17 серпня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України, який переховуються від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, який фактично знаходиться за межами території України і перебуває у РФ, АР Крим або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях Донецької, Луганської, Херсонської або Миколаївської областей, та оголошений у розшук.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що громадянин України ОСОБА_5 , виступаючи засновником та головою політичної партії «Родина», різних громадських організацій та рухів, безпосереднім керівником та учасником численних громадських акцій та заходів, будучи обраним народним депутатом України VІІ скликання, в період з 12.12.2012 по 20.09.2013, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України, будучі обізнаним щодо порядку зміни меж території України, в тому числі з положеннями статей 1 та 2 Конституції України відповідно до яких визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Положеннями ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України відповідно до яких визначено, що захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Положеннями ст.ст. 72, 73 Конституції України відповідно до яких визначено, що питання про зміну меж території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.
Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.
Положеннями до ст.ст. 132, 133 Конституції України відповідно до яких визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька та Луганська області, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
Так, 03.04.2022 ОСОБА_5 , знаходячись в м. Москва, Російської Федерації (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено), за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел - РФ, АДРЕСА_3 ) умисно, з метою зміни меж території України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме виведення з-під юрисдикції України окремих адміністративно-територіальних одиниць, діючи з власних політичних міркувань, висловив серед іншого у відкритому зверненні шляхом проголошення висловлювань «…но я глубоко убежден, что если не дай Бог, мы остановимся на каком то промежуточном этапе, если мы оставим хоть квадратный сантиметр субъектности Украины, вот эта метастаза со временем поразит снова весь организм…» до значного кола осіб, в якому висловив власні ідеї, погляди чи вимоги спрямовані на те, щоб шляхом поширення їх серед населення чи його окремих категорій схилити певну кількість осіб до дій спрямованих та зміну ліній і вертикальної поверхні, що проходить по цих лініях, які визначають межі території України, а саме суходолу, вод, надр та повітряного простору України та передачу частини території України під юрисдикцію іншої держави або на зменшення території України шляхом утворення на її території іншої суверенної держави.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивищевказані відкриті звернення ОСОБА_5 містять публічні заклики інклюзивної дії до зміни меж території України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України, а саме в публічних закликах до вчинення умисних дій з метою зміни меж території України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що 03.04.2022 громадянин України ОСОБА_5 , виступаючи засновником та головою політичної партії «Родина», різних громадських організацій та рухів, безпосереднім керівником та учасником численних громадських акцій та заходів, будучи обраним народним депутатом України VІІ скликання, в період з 12.12.2012 по 20.09.2013, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді посягання на суспільні відносини, що забезпечують рівноправність громадян і їх прав, знаходячись в м. Москва, Російської Федерації (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено), за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел -РФ, АДРЕСА_1 , 5-та вулиця Ямського поля, 19/21) умисно, з метою розпалювання расової ворожнечі та ненависті, висловив серед іншого у відкритому зверненні шляхом проголошення висловлювань «…Если у негров из БЛМ-а окажутся американские стингеры, вместо тог чтоб грабить почтовые поезда начнут сбивать самолеты, это тоже им все равно че делать, если в Германии, так сказать, очередной блюститель нравственности вместо того чтоб тыкать ножом, шмальнет из немецкого противотанкового гранатомета по гей параду тоже ничего страшного не будет…», до значного кола осіб, в якому висловив власні ідеї, погляди чи вимоги спрямовані на те, щоб шляхом поширення їх серед населення чи його окремих категорій схилити певну кількість осіб до розпалювання расової ворожнечі та ненависті.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивищевказані відкриті звернення ОСОБА_5 містять висловлювання з ознаками розпалювання расової ворожнечі та ненависті.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 161 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, спрямованих на розпалювання расової ворожнечі та ненависті.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

24.02.2022 Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.04.2022 ОСОБА_5 , виступаючи засновником та головою політичної партії «Родина», різних громадських організацій та рухів, безпосереднім керівником та учасником численних громадських акцій та заходів, будучи обраним народним депутатом України VІІ скликання, в період з 12.12.2012 по 20.09.2013, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, знаходячись в м. Москва, Російської Федерації (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено), за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел - РФ, АДРЕСА_1 , 5-та вулиця Ямського поля, 19/21) умисно, з метою виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, висловив серед іншого у відкритому зверненні шляхом проголошення висловлювань «…Давать оценку военной операции, так сказать, она, надо просто, так сказать, люди, то есть мы не сможем, если мы будем понимать что делают наши военные, то и наши враги будут это понимать, и мы тогда проиграли. А, но как я понимаю, как обыватель, да, может быть это не совсем уместно так это комментировать, да, ну хотели так сказать с наскока войти в парадную дверь, но не получилось, сейчас будем выбивать окна, входить через оконные проемы. Другого варианта нет…», до значного кола осіб, в якому висловив власні ідеї, погляди чи вимоги спрямовані на те, щоб шляхом поширення їх серед населення чи його окремих категорій схилити певну кількість осіб до виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивищевказані відкриті звернення ОСОБА_5 містять висловлювання з ознаками виправдовування та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.
Крім того, досудовим розслідуванням установлено, 24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

Відповідно до загально визнаних норм агресивна війна це один з різновидів актів агресії, що передбачає застосування державою (або від її імені) збройних сил першою проти суверенітету, територіальної недоторканності або політичної незалежності іншої держави або народу (нації).

24.02.2022 Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну.

03.04.2022 громадянин України ОСОБА_5 , виступаючи засновником та головою політичної партії «Родина», різних громадських організацій та рухів, безпосереднім керівником та учасником численних громадських акцій та заходів, будучи обраним народним депутатом України VІІ скликання, в період з 12.12.2012 по 20.09.2013, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді розв`язання агресивної війни або розв`язання воєнного конфлікту, знаходячись в м. Москва, Російської Федерації (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено), за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел - РФ, АДРЕСА_3 ) умисно, з метою ведення агресивної війни, в тому числі до ведення агресивної війни з боку Російської Федерації до України, висловив серед іншого у відкритому зверненні шляхом проголошення висловлювань «…Надо пожар переносить в их дом, понимаете, они подливают масло в огонь нашего пожара, да, надо чтоб загорелось у них, тогда они будут заниматься тем что будут тушить свой пожар, а не смотреть за нашим, хватит, понимаете, изображать, войну не выигрывают в белых перчатках, нужно использовать все методы, тут надо поучиться у американцев, посмотрите как они действуют, им все равно кто, как это называется террористы, экстремисты, там, уголовники, гомосексуалисты, если это соответствует их интересам они используют этих людей, мы должны действовать точно так же, мы должны поджечь все славес места в Европе, и тогда они будут заниматься, а у них этих мест очень много, хватит нам сидеть в обороне, надо контратаковать об этим направлениям…», до значного кола осіб, в якому висловив власні ідеї, погляди чи вимоги спрямовані на те, щоб шляхом поширення їх серед населення чи його окремих категорій схилити певну кількість осіб до розпалювання та ведення агресивної війни, в тому числі до ведення агресивної війни з боку Російської Федерації до України, розпочатої в 2014 році, після відкритий воєнний напад на Україну 24.02.2022.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивищевказані відкриті звернення ОСОБА_5 містять публічні заклики інклюзивної дії до агресивної війни або поширення воєнного конфлікту.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436 КК України публічних закликах до агресивної війни або розв`язання воєнного конфлікту.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, всі Члени вказаної організації утримуються в їхніх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету; від 24 жовтня 1970 року № 2625 (XXV), що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки, та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також в Заключному Акті наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, який підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

В розумінні положень ст. 2 Женевських конвенцій від 12.08.1949, ратифікованих Указом Президії Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 03.07.1954, між державами РФ та Україна із 20.02.2014 триває збройний конфлікт міжнародного характеру.

24.02.2022 Російська Федерація вчинила відкритий воєнний напад на Україну.
Відповідно до загальновизнаних норм колабораціонізм (від французького collaboration «співробітництво») це співпраця населення або громадян держави з ворогом в інтересах ворога-загарбника на шкоду самій державі чи її союзників і участь у переслідуванні патріотів країни, громадянином якої є колаборант.

24.08.1991 ОСОБА_5 набув громадянство України та по теперішній час його не втратив, з громадянства не вийшов та не був його позбавлений.

03.04.2022 ОСОБА_5 , виступаючи засновником та головою політичної партії «Родина», різних громадських організацій та рухів, безпосереднім керівником та учасником численних громадських акцій та заходів, будучи обраним народним депутатом України VІІ скликання, в період з 12.12.2012 по 20.09.2013, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України, будучі обізнаним щодо порядку зміни меж території України, встановленні та утвердженні громадянином України тимчасової окупації частини території України, знаходячись в м. Москва, Російської Федерації (більш точне місце органом досудового розслідування не встановлено), за невстановлених органом досудового розслідування обставинах, під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (РФ, АДРЕСА_3 ) умисно, ведучи колабораційну діяльність, з метою надання законного вигляду незаконним дій з окупації частини території України військами Російської Федерації, утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора, в тому числі співпраці з державою-агресором та окупаційною адміністрацією держави-агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, висловив серед іншого у відкритому зверненні шляхом проголошення висловлювань «… ОСОБА_7 , да не было там такого, и если Ваше предположение, о том что это те кто действительно пошел на так сказать, на контакт, и их уничтожили, то их смерть на нашей совести, мы должны просто сказать, их смерть на нашей совести, я не знаю кто, так сказать, какое то планирование операции, заходили, уходили, может так планировалось, может так не планировалось, мне сложно сказать, беда в другом, что, после если подтвердиться что если подтвердиться что это те люди то создание на других территориях, освобожденных, временных администраций будут вызывать большие сложности, потому что люди которые посмотрели на то что если мы можем, можем уйти, так сказать…», до значного кола осіб, в якому висловив власні ідеї, погляди чи вимоги спрямовані на публічне утвердження громадянином України тимчасової окупації частини території України.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивищевказані відкриті звернення ОСОБА_5 містять публічне встановлення та утвердження громадянином України тимчасової окупації частини території України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України колабораційній діяльності, а саме публічному встановленні та утвердженні громадянином України тимчасової окупації частини території України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року №36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала анексія Автономної Республіки Крим, окупація частини території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 20222 року Указом Президента України ОСОБА_8 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного часу в Україні.

За вказаних вище обставин, досудовим розслідування встановлено, що незважаючи на вищевказані зобов`язання по неухильному додержанню Конституції та законів України, громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи обізнаним про факт ведення війни Російської Федерації проти України з метою підтримки держави-агресора її окупаційної адміністрації на тимчасово окупованих територіях України та збройних формувань Російської Федерації та завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором Російською Федерацією, що полягала у активній участі у таких заходах за таких обставин.

У невстановлений досудовим розслідування час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на підтримку ідей проросійської спрямованості та геополітичних інтересів Російської Федерації.

Починаючи з 24.02.2022 з моменту вторгнення Російської Федерації на територію суверенної держави Україна та військової окупації території держави, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на підтримку держави-агресора Російської Федерації її окупаційної адміністрації та збройних формувань, брав активну участь в інформаційній діяльності спрямованій на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, яка полягала в агітаційних висловлюваннях, з боку останнього, та мала на меті переконати українців, які є жителями окупованих територій, а також українського народу загалом, у тому, що Російська Федерація і її збройні сили не є їхнім ворогом, з турботою ставляться до жителів окупованих територій, надають їм і готові в подальшому надавати будь-яку допомогу і підтримку, а також нав`язати масовому адресату негативне ставлення до держави України та посіяти в українському суспільстві недовіру до чинної української влади, заперечуючи при цьому здійснення з боку Російської Федерації агресії відносно жителів тимчасово окупованих територій.

Так, у період з 15.03.2022 по 19.03.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Київської області спільно з окупаційними військами Російської Федерації, ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої дії направлені на співробітництво з державою-агресором, з метою створення пропагандистської діяльності та закликів до підтримки держави-агресора, а також розповсюдження такої інформації в мережі Інтернет, взяв участь у проведенні інформаційної компанії держави-агресора, здійснив публічне висловлювання під відеозапис на російському федеральному телеканалі при Міністерстві оборони РФ - « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які направлені на утвердження тимчасової окупації Російською Федерацією частина території України та підтримку створених нею органів, які виконують на тимчасово окупованій території функції, властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування, а також пропаганду країни агресора шляхом заперечення здійснення з її боку агресії відносно жителів тимчасово окупованих територій, з метою подальшого опублікування його 19.03.2022 у тому числі на Інтернет-сторінці російського федерального телеканалу при Міністерстві оборони РФ - « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою «Встречают всем хутором: как ВС РФ доставляют гумпомощь в Киевскую область».

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на підтримку ідей держави агресора Російської Федерації та її окупаційної політики, 11.05.2022, у невстановленому місці, ОСОБА_5 , усвідомлюючи свої дії, направлені на співробітництво з державою-агресором, з метою створення пропагандистської діяльності та закликів до підтримки держави-агресора, а також розповсюдження такої інформації в мережі Інтернет, взяв участь у проведенні інформаційної компанії держави-агресора, здійснив публічне висловлювання під відеозапис на телеканалі «РОССИЯ 1» (загальноросійському обов`язковому загальнодоступному телеканалі «Телеканал «Росія» (Росія-1)), що входить до складу Всеросійської державної телевізійної та радіомовної компанії (ВДТРК), які направлені на утвердження тимчасової окупації Російської Федерацією частини території України та підтримку створених нею органів, які виконують на тимчасово окупованій території функції, властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування, а також пропаганду країни агресора шляхом заперечення здійснення з її боку агресії відносно жителів тимчасово окупованих територій, з метою подальшого опублікування його у тому числі на Інтернет відеохостингу «YouTube» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

Відповідно до висновку судово лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 15810/22-39 від 07.07.2022 проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивідповідно до якого звернення ОСОБА_5 від 19.03.2022 та 11.05.2022 висловленні під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube вказують на здійснення останнім колабораційної діяльності, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, активній участі в таких заходах.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у колабораційної діяльності, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, активній участі в таких заходах, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

22.06.2022 громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

09.08.2022 громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Так, відповідно до ст. 278 КПК України на глави 6 та 11 КПК України, повідомлення про підозру має бути складено слідчим чи прокурором та в той же день вручене особі, відносно якої таке повідомлення складене, після чого особа вважається такою, що набула статусу підозрюваного. У разі, якщо таке вручення повідомлення про підозру у день складення неможливе, воно має бути вручене у спосіб, який передбачений для вручення повідомлень (ч.1 ст. 135 КПК України) надіслано поштою. При цьому, належним підтвердженням отримання повідомлення про підозру (так само як і повістки про виклик) є саме розпис особи про отримання (ч.1 ст. 136 КПК України). Лише після розпису особи про отримання повідомлення про підозру слідчий, прокурор невідкладно вносять до ЄРДР відомості про дату, час повідомлення про підозру і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (ч. 4 ст. 278 КПК України).
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що повідомлення про зміну підозри та нову підозру ОСОБА_5 від 09.08.2022 року було вручено з дотриманням вимог ч. 2 т. 135 КПК України, а саме під розписку адміністрації за місцем його роботи, що підтверджується особистим підписом представника ОСББ «Білий парус» за довіреністю від Голови Правління ОСББ «Білий парус» ОСОБА_9 ОСОБА_10 від 10.08.2022 року.
Згідно з постановою слідчого ОСОБА_3 від 09.08.2022 року ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області.

Згідно відповідей ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 фактично знаходиться за межами території України і перебуває у РФ, АР Крим або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях Донецької, Луганської, Херсонської або Миколаївської областей.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч.1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- рапортом ГУ «І» ДЗНД СБУ № 5/І/1/5-2462 від 24.05.2022, відповідно до якого проведено огляд мережі Інтернет, в ході якого встановлено виступи ОСОБА_5 від 19.03.2022 та 11.05.2022 які транслювались за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube;

- протоколом огляду від 13.04.202, відповідно до якого проведено огляд мережі Інтернет, в ході якого встановлено інтернет сторінку з інтернет адресою: htth://rutube.ru/video/fe3b895ce7bd61d2941e8b7332a966f6/, при натисканні на які на екрані ноутбуку з`явилось відео з назвою «Вечер с Владимиром Соловьевым от 03.04.2022 часть 2», з публічним виступом ОСОБА_5 від 13.04.2022;

- висновком судово лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 15810/22-39 від 07.07.2022 проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивідповідно до якого звернення ОСОБА_5 від 19.03.2022 та 11.05.2022 висловленні під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube вказують на здійснення останнім колабораційної діяльності, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, активній участі в таких заходах;

- висновком комплексної судово лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивідповідно до якого звернення ОСОБА_5 , висловленні 03.04.2022 в м. Москва, Російської Федерації (під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел - РФ, АДРЕСА_3 ) містять публічні заклики інклюзивної дії до зміни меж території України; висловлювання з ознаками розпалювання расової ворожнечі та ненависті; висловлювання з ознаками виправдовування та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році; публічні заклики інклюзивної дії до агресивної війни або поширення воєнного конфлікту; публічне встановлення та утвердження громадянином України тимчасової окупації частини території України;

- відповіддю на доручення ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області № 65/5/Д/1-2251 від 04.06.2022, відповідно до якої ОСОБА_5 25.04.2014 вилетів з України авіарейсом Одеса-Дубай, та більше до України не повертався;

- відповіддю ГУ ДМС України в Одеській області № 5100.4.1-4710/51.2-22 від 30.06.2022, відповідно до якої ОСОБА_5 громадянство України не втрачав і з громадянства України не виходив.

- іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

На даний час у кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) дії і зібрані під час досудового розслідування докази є достатніми для складання обвинувального акту, однак завершити досудове розслідування не виявляється за можливе, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів слідства та суду.

Відповідно до відповідей на доручення ГВ ЗНД Управління СБ України в Одеській області № 65/5/Д/1-2251 від 04.06.2022 викликати ОСОБА_5 для проведення слідчих дій не видається за можливе, оскільки останній за місцем реєстрації та тимчасового місця проживання відсутній та фактично перебуває за межами території України та знаходиться і постійно проживає у місті Москва (Російська Федерація) на тимчасово непідконтрольній (окупованій) території Донецької області, Херсонської та Миколаївської областей, де продовжує приймати участь в діяльності терористичної організації «ДНР», а також періодично виїжджає до окупованої АР Крим, для участі у деструктивних суспільно-політичних заходах, направлених проти України.
Крім того відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме протоколу огляду від 09.08.2022, встановлено, що ОСОБА_5 , фактично перебуває за межами території України та знаходиться і постійно проживає у місті Москва (Російська Федерація), де постійно перебуває та відвідує ефіри різноманітних програм та телевізійні студії телеканалів, які фактично знаходяться у вказаному місті на території Російської Федерації.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на наявність достатніх доказів скоєння ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також враховуючи той факт, що останній ухиляється від явки на виклик слідчого, переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук та перебуває на території Російської Федерації та/або на непідконтрольній українській владі (окупованій) території Донецької області, в м. Донецьк, а також періодично перебуває на тимчасово окупованій території АР Крим, для участі у деструктивних суспільно-політичних заходах, направлених проти України, слідчий, за погодженням прокурора Одеської обласної прокуратури, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування процедури спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .

При цьому, слідчий зазначив, що проведення допиту свідків у судовому засіданні під час здійснення розгляду цього клопотання є недоцільним, оскільки допити свідків за вказаними обставинами здійснювались в ході досудового розслідування, протоколи допитів свідків наявні в матеріалах кримінального провадження і додаються до клопотання.
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили слідчого суддю його задовольнити.
Адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечувала, посилаючись не необґрунтованість, безпідставність та передчасність підозри.
Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши матеріали, які обґрунтовують клопотання слідчого, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважаю за необхідне клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування задовольнити, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 297-1 КПК України, «Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 1102, 111, 112, 113, 114, 1141, 115, 116, 118, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 258, 2581, 2582, 2583, 2584, 2585, 348, 364, 3641, 365, 3652, 368, 3682, 3683, 3684, 369, 3692, 370, 379, 400, 436, 4361, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук».
Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України.

22.06.2022 громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України.

09.08.2022 громадянину України ОСОБА_5 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України.

09.08.2022 ОСОБА_5 оголошено у розшук, здійснення якого доручено ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області.

Згідно відповідей ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_5 фактично знаходиться за межами території України і перебуває у РФ, АР Крим або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях Донецької, Луганської, Херсонської або Миколаївської областей.

Незважаючи на неможливість допитати ОСОБА_5 за обставинами повідомлення про підозру, вина останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч.1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- рапортом ГУ «І» ДЗНД СБУ № 5/І/1/5-2462 від 24.05.2022, відповідно до якого проведено огляд мережі Інтернет, в ході якого встановлено виступи ОСОБА_5 від 19.03.2022 та 11.05.2022 які транслювались за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube;

- протоколом огляду від 13.04.202, відповідно до якого проведено огляд мережі Інтернет, в ході якого встановлено інтернет сторінку з інтернет адресою: htth://rutube.ru/video/fe3b895ce7bd61d2941e8b7332a966f6/, при натисканні на які на екрані ноутбуку з`явилось відео з назвою «Вечер с Владимиром Соловьевым от 03.04.2022 часть 2», з публічним виступом ОСОБА_5 від 13.04.2022;

- висновком судово лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 15810/22-39 від 07.07.2022 проведеної експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивідповідно до якого звернення ОСОБА_5 від 19.03.2022 та 11.05.2022 висловленні під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube вказують на здійснення останнім колабораційної діяльності, а саме у здійсненні інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та її окупаційною адміністрацією, спрямованої на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, активній участі в таких заходах;

- висновком комплексної судово лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи № 22-2383 від 20.06.2022 проведеної експертами Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції Українивідповідно до якого звернення ОСОБА_5 , висловленні 03.04.2022 в м. Москва, Російської Федерації (під час публічного виступу який транслювався за допомогою засобів масової інформації та мережі Інтернет, в тому числі викладений на сайті (відеохостінгу) YouTube, при участі у телепрограмі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на телеканалі «Росія 1» (юридична адреса з відкрити джерел - РФ, АДРЕСА_3 ) містять публічні заклики інклюзивної дії до зміни меж території України; висловлювання з ознаками розпалювання расової ворожнечі та ненависті; висловлювання з ознаками виправдовування та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році; публічні заклики інклюзивної дії до агресивної війни або поширення воєнного конфлікту; публічне встановлення та утвердження громадянином України тимчасової окупації частини території України;

- відповіддю на доручення ГВ ЗНД Управління СБУ в Одеській області № 65/5/Д/1-2251 від 04.06.2022, відповідно до якої ОСОБА_5 25.04.2014 вилетів з України авіарейсом Одеса-Дубай, та більше до України не повертався;

- відповіддю ГУ ДМС України в Одеській області № 5100.4.1-4710/51.2-22 від 30.06.2022, відповідно до якої ОСОБА_5 громадянство України не втрачав і з громадянства України не виходив.

- іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває на тимчасово окупованій території України, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.
Вищевказана норма права дублюється ст. 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12.08.2014, згідно якої ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судових виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з особливостями, встановленими цим Законом.
Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.
Отже, викладені в клопотанні обставини та додані до клопотання матеріали, на думку слідчого судді, свідчать про те, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також, що останній перебуває поза межами України, у зв`язку із чим, оголошений у розшук, що свідчить про наявність достатніх підстав для здійснення спеціального досудового розслідування.
Враховуючи вимоги ст. 297-4 КПК України, вважаю, що слідчим доведені обставини щодо необхідності здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно громадянина відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже клопотання слідчого підлягає задоволенню з вищенаведених підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 297-1, 297-4, 370-372 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Одеській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000322 від 02.06.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1, 6 ст. 111-1, ст. 436 та ч. 1 ст. 436-2 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1