Справа №345/875/22
Провадження № 1-кп/345/171/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
представника потерпілих ОСОБА_8 , власника майна - ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_10 за ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,-
в с т а н о в и в:
що ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України .
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як раніше встановлені ризики залишилися незмінними.
В судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання, просить задоволити.
Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.
Потерпілі та представник потерпілих підтримали клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження щодо заявленого клопотання , суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За приписом частини 3 цієї статті до спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни оцінка обґрунтованості підозри/обвинувачення не може бути надана через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження наданих доказів має встановити, чи доведена винуватість особи поза розумним сумнівом. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.
Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Під час обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому - про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.
Суд враховує, що питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин. У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).
При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_10 ..
Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я й соціальні зв`язки.
Враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також те, що обставини, за яких судом обвинуваченому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а обвинуваченим та захисником не заперечено щодо продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою.
Також суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи таку можливість, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, підвищеної суспільної небезпечності інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень і суворості покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини за вчинення кримінальних правопорушень , суддя вважає, що інші (альтернативні) запобіжні заходи, не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Продовжуючи обвинуваченому строк тримання під вартою, суд вважає, що продовження тримання під вартою в цьому випадку виправдано, оскільки в наявності конкретний суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, щоб уникнути відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначав Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 10 лютого 2011 року "Харченко проти України", п.79.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів.
Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_9 , як власник майна, на яке накладено арешт, подала клопотання про часткове скасування арешту майна, в якому просить частково скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 08.12.2021, на автомобіль DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , з правом користування та без права розпорядження та відчуження вказаного майна до прийняття відповідного рішення по справі. Обгрунтовуючи своє клопотання ОСОБА_9 також вказала , що вона не має жодного відношення до даного кримінального провадження, по якому її автомобіль визнано речовим доказом та накладено на нього арешт, будь-якого статусу в даному кримінальному провадженні їй не надавалось. Крім того, станом на даний час у кримінальному провадженні проведено всі необхідні експертизи, оголошено підозру особі, яка була учасником ДТП, обвинувальний акт направлено для розгляду до суду. При цьому досить тривале перебування під арештом належного їй на праві власності автомобіля порушує її охоронюване законом право власності, оскільки обмежує всі її правомочності власника та призводить до псування даного транспортного засобу та до втрати експлуатаційних властивостей, оскільки транспортний засіб утримується в неналежних умовах.
Прокурор та інші учасники не заперечили щодо задоволення клопотання ОСОБА_11 ..

Вислухавши думку учасників судового розгляду відносно даного клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_12 від 08.12.2021, на автомобіль DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_9 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , із забороною на користування та розпорядження майном (а.с.41-44). Арешт майна накладений з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні, автомобіль марки DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_9 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.45).

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.100 КПК України передбачено, що речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.
Відповідно до Порядку, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 року №1104, умовою зберігання речових доказів повинне бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Забороняється зберігання речових доказів в умовах, що можуть призвести до їх знищення чи псування.
Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Нормами ст.41 Конституції України встановлено непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своїм майном.
Як встановлено в судовому засіданні, на даний час у кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, експертизи з вище вказаним транспортним засобом, кримінальне провадження передано до суду з обвинувальним актом та розглядається судом.
З урахуванням вище наведеного, та того, що матеріали кримінального провадження не містять даних щодо участі ОСОБА_9 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, остання позбавлена можливості користуватися своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України, та того, що часткове скасування раніше накладеного арешту не перешкоджатиме в майбутньому проведенню судового розгляду, а передача автомобіля для подальшого зберігання власнику ОСОБА_9 не суперечить приписам ст.100 КПК, оскільки подальше утримання автомобіля в умовах штрафного майданчику не є співмірним із завданнями кримінального провадження та призводить до порушення розумного балансу між приватно-правовим та публічно-правовим інтересом. При цьому часткове скасування арешту майна та зміна місця зберігання транспортного засобу не впливає на права інших учасників кримінального провадження.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 100, 174, 178, 179, 183, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Клопотання прокурора задоволити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, починаючи з 02.08.2022 до 30.09.2022 включно.
Клопотання ОСОБА_9 задоволити.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2021 у кримінальному провадженні № 0000613 від 06.12.2021, арешт в частині заборони користування на автомобіль DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , і повернути зазначене майно на відповідальне зберігання ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала оскарженню не підлягає, однак в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Головуючий :