Справа № 931/84/22
Провадження № 1-кп/931/33/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Локачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000049, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого вироком Локачинського районного суду Волинської області від 02.02.2021 року за ч.1 ст. 164 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04.03.2016 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_6 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15.01.2016 року до досягнення ними повноліття. Однак ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою згідно вироку Локачинського районного суду Волинської області від 02.02.2021 року за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин, в період часу з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, з метою злісного ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центрі зайнятості як шукаючий роботу, не реєструвався, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, хоча неофіційно працював та заробляв кошти на прожиття. Внаслідок чого, за вказаний період утворилася заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 8400 грн., що сукупно перевищує суму витрат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 164 КК України, тобто, будучи особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 164 КК України, визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що аліменти визначені рішенням суду не сплачував через відсутність роботи. При цьому ствердив, що періодично працює різноробочим, отримує за це кошти. Однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про слухання справи у її відсутності, просить призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, оскільки громадські роботи він вже відбував.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.164 КК України, його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.164 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття яке виявилося в тому, що обвинувачений висловлював жаль з приводу своєї поведінки та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України відсутні, так, як повторність вчинення кримінального правопорушення є кваліфікуючою ознакою за ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, приходить до висновку, що обвинуваченому доцільно призначити покарання в межах, передбачених санкцією статті закону, яку він порушив у виді громадських робіт.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 2 ст. 164 КК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1