Дата документу 15.08.2022 Справа № 333/3073/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3073/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/488/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , 2012 року народження, який є інвалідом 2 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2022 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

26 липня 2022 року приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_7 знаходячись поблизу буд. 7 по вул. Привокзальній в м. Запоріжжі, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- ІХ та від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та під приводом здійснення дзвінка, попросив належний останньому мобільний телефон, не маючи наміру його повертати. Отримавши відмову потерпілого надати мобільний телефон, ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_11 чисельні удари кулаками обох рук по обличчю, в район лівого вуха, та чисельні удари обома ногами в область тулуба, тим самим спричинивши ОСОБА_12 тілесні ушкодження, після чого з лівої кишені сорочки потерпілого дістав зазначений мобільний телефон марки «Nokia», моделі «ТА-1203» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 вартістю 499 грн., із влаштованого сім картою мобільного оператора «Київстар» за номером НОМЕР_2 вартістю 140 гривень, після чого, шляхом ривка, заволодів поясною сумкою-барсеткою чорного кольору вартістю 150 гривень, в якій знаходились грошові кошти в розмірі 475 гривень, краплі для очей вартістю 85 гривень та металевий ліхтарик, який потерпілому майнової шкоди не представляє. Далі ОСОБА_7 почав втікати з місця злочину, не реагуючи на заклики потерпілого зупинитись та повернути викрадене майно.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26 липня 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

26 липня 2022 року о 17 год. 10 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 66-69).

27 липня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 72-75).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у суду не було достатніх підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту стане перешкодою кримінальному провадженню, надасть останньому можливість переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Зазначає, що судом не були враховані при розгляді клопотання певні обставини, а саме те, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, має захворювання судин ніжних кінцівок, трофічні виразки (дефект шкіри та м`яких тканин, що виникає на фоні мікроциркуляторних порушень та не загоюється), має загрозу ампутації ніжних кінцівок, у разі відсутності стабільного стерильного догляду, приймання ліків, стан його здоров`я погіршився в умовах тримання ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», оскільки є певні правила та обмеження останнього.
Крім того вказує, що ОСОБА_7 має 10 - річну дитину сина ОСОБА_13 , матір, якої позбавлена батьківських прав за рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2019 року, тож ОСОБА_7 має на утриманні матір пенсіонерку, зареєстрований і проживає із ними за однією адресою.
Зазначає, що ОСОБА_7 має засоби до існування, отримує пенсійне забезпечення, має соціальні зв`язки.
Зауважує, що лише тяжкість злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , не може бути підставою для обрання щодо нього самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 стверджував суду, що не намагатиметься переховуватись, чинити жодних перешкод слідству, а сприятиме розгляду справи.
Вказує, що прокурором не доведені ризики, вказані в клопотанні.
Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.
Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що з повним текстом на день подання апеляційної скарги, ОСОБА_7 не ознайомлений та його не отримував.
Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалах провадження, відомостей про отримання копії оскаржуваної ухвали ані підозрюваним, ані його захисником немає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримала подану апеляційну скаргу без доповнень.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та просив змінити йому запобіжний захід, оскільки в нього поганий стан здоров`я. Вказав, що він не хотів вчиняти інкримінований йому злочин, думав, що поверне потерпілому речі, проте його затримали.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, рішення суду вважав законним та обґрунтованим, вказав, що у супереч доводів апеляційної скарги ступінь заявлених ризиків є вкрай високим, підозрюваний не працював, раніше неодноразово судимий.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існує передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який законом віднесено до тяжких умисних корисливих злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 10 років позбавлення волі.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність такого ризику підтверджена матеріалами клопотання.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії тяжких умисних корисливих злочинів проти власності, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, факт неодноразового засудження за вчинення умисних злочинів та відбування покарання в місцях позбавлення волі в минулому, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілих та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.
При цьому, слід зазначити, що як вбачається із протоколу допиту свідка ОСОБА_14 (а.с. 32-35), він є знайомим підозрюваного ОСОБА_7 , а тому останньому може бути відомо місце проживання вказаного свідка, у зв`язку з чим, він може здійснювати на нього певний вплив з метою зміни ним показань або примусити відмовитись від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, не працює, суспільно-корисною працею не займається, що вказує на те, що він заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, та у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших аналогічних корисливих злочинів.
Таким чином, органом досудового розслідування було доведено та обґрунтовано існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, має певні захворювання, має неповнолітню дитину, матір пенсіонерку, отримує пенсійне забезпечення, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановлених ризиків без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що сама лише тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслуговують на увагу, проте, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, наявність кількох, а не одного, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.
Разом з тим, колегія суддів враховує повідомлення підозрюваного про погіршення його стану здоров`я та приходить до наступного.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.
Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.
Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення підозрюваного ОСОБА_7 щодо стану його здоров`я та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану його здоров`я, який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_8 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2022 року.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23 вересня 2022 року включно, залишити без змін.

У відповідності до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4