Справа № 487/2573/22
Провадження № 1-кп/487/595/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2022 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000641 від 15.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Червоноволодимирівки, Новоодеського району, Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, без освіти, раніше не судимий, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 на початку квітня 2021 року, біля 01-00 години, більш точної дати та часу в ході проведеного досудового розслідування встановити не виявилось можливим, проходив повз огороджену територію, на якій розташований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаний час у вказаному місці, у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, у зв`язку із чим останній через хвіртку незаконно проник на огороджену територію двору.

В подальшому, перебуваючи на території двору, ОСОБА_5 підійшов до вхідних дверей житлового будинку, шляхом ривку відчинив їх та в подальшому, проник до приміщення вищевказаного будинку.

Реалізовуючи вищевказаний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, з метою власного незаконного збагачення, таємно викрав належну ОСОБА_6 чавунну ванну довжиною 170 см, шириною 75 см, вагою 70 кг, вартістю 450,00 грн.

Заволодівши викраденим майном потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальний збиток на суму 450,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, свою вину в скоєному визнав повністю. У вчиненому щиро кається та визнає вину.

Крім того, обвинувачений заявив про те, що він з доказами, добутими органами досудового слідства в підтвердження його провини згоден, їх не оспорює і просить суд в судовому засіданні їх не досліджувати.

Потерпіла сторона в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надано заяву, в якій просить провадження розглядати за її відсутності, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. З урахуванням положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим з`ясування всіх обставин справи під час судового розгляду проводити без потерпілої сторони.

Також судом дослідженні наступні докази.

Допита в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що являється цивільною дружиною ОСОБА_5 вже майже п`ятнадцять років, вони проживають однією сім`єю разом та утримують семеро дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . З метою отримання державної допомоги на утримання дітей батько усіх дітей записаний зі слів матері в порядку ст. 135 СК України « ОСОБА_16 ». Біологічним батьком є ОСОБА_5 .

Під час надання показів суду ОСОБА_5 підтвердив факт того, що проживає спільно однією сім`єю разом з ОСОБА_8 та вони спільно виховують семеро дітей біологічним батьком яких є він.

Відповідно до наданих копій свідоцтв про народження дітей матір`ю вказано ОСОБА_8 , відомості про батька усіх дітей записаний зі слів матері в порядку ст. 135 СК України « ОСОБА_16 ».

Згідно квитанції ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.10.2022 року потерпілій відшкодована завдана шкода в розмірі 450,00 грн.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік та з урахуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психолога не перебуває, раніше не судимий. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, відшкодування завданих збитків. Обставини, що обтяжують покарання судом не вбачаються та в обвинувальному акті не встановлені. Також суд приймає до уваги, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки та утримує семеро неповнолітніх дітей.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_5 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України.

При цьому з урахування положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2022 року, більш суворим у виді позбавлення волі за цим вироком.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, відшкодування спричиненої шкоди, дані про особу винного, те що на утриманні останнього перебуває семеро дітей, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, тому в силу ст.75 КК України останнього можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази та процесуальних витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2022 року, більш суворим покарання за цим вироком, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1