ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1578/22 Справа № 202/4005/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів cудової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю (в режимі відеоконференції):
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2022 року клопотання слідчого задоволено, продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, до 21 жовтня 2022 року включно. Визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 260 000 (двісті шістдесят тисяч гривень), у разі внесення застави на підозрюваного покладено процесуальні обов`язки, строком до 21 жовтня 2022 року.
Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення. Крім того судом враховано існування ризику переховування підозрюваного враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним, а також прийнято до уваги, що строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців.

Взято до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації. Також слідчим суддею визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, співмірному тяжкості скоєного правопорушення та матеріальному стану підозрюваного.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, висновки суду суперечать матеріалам провадження, а тому вона підлягає скасуванню.

Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, при цьому з моменту обрання останньому запобіжного заходу не було зібрано достатніх доказів на її підтвердження.

Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази існування заявлених ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, при цьому слідчим суддею не прийняті до уваги доводи сторони захисту стосовно їх відсутності, зокрема про те, що ОСОБА_7 не вчинив жодних дій на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Акцентує увагу на тому, що єдиним аргументом для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, згідно клопотання слідчого, є суворість покарання, передбаченого санкцією ч 4 ст. 402 КК України, втім згідно практики ЄСПЛ сама по собі тяжкість злочину не може бути безумовною підставою для застосування виключного запобіжного заходу.

Одночасно зазначає, що не встановлено будь-яких намагань обвинуваченого здійснити вплив на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який інший спосіб.

Крім того, зазначає, що слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі визначено необгрунтований та непосильний розмір застави, оскільки ОСОБА_7 зі своє заробітної плати забезпечує себе всім необхідним для прожиття, а не відкладає всю суму, а тому не зможе внести таку заставу.

Також вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки та добру репутацію, постійне місце реєстрації, яке не змінював протягом тривалого часу, має можливість вчасно прибувати на виклики до органу досудового розслідування та суду, значну частину свого життя присвятив військовій службі, де і зараз виконує свій обов`язок. Вважає, що до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, в тому числі у виді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби; прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вказані вимоги процесуального закону слідчим суддею дотримано.
Так, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження виключного запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у тому, що він, будучи військовослужбовцем, відмовився виконати наказ свого прямого начальника, пов`язаний із виконанням своїх функціональних обов`язків, за який у разі визнання його винуватим передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі, а отже з метою уникнення покарання він може переховуватись від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Аналізуючи обставини справи та відомості про особу обвинуваченого у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що існує вагома вірогідність того, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності може вдатися до відповідних дій.
При цьому колегія суддів зважає на те, що суворість можливого покарання, хоча сама по собі і не може бути підставою для тримання особи під вартою, втім підлягає врахуванню у сукупності з іншими встановленими ризиками та свідчить про їх особливу вагомість, оскільки ОСОБА_7 небезпідставно підозрюється у вчиненні в період запровадження воєнного стану на території України тяжкого злочину, який міг призвести до тяжких наслідків.
Також характер вчиненого діяння, пов`язаного із небажанням військовослужбовця виконувати накази командира, що у свою чергу підриває бойову готовність та боєздатність військового підрозділу в цілому, дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_7 може продовжити вчинення такого роду злочинів.

Колегія суддів враховує, що у даному провадженні ще необхідно провести низку процесуальних дій, зокрема допитати свідків, а тому ризик впливу на них з боку підозрюваного існує і є вагомим.

Колегія суддів приймає до уваги і те, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, втім, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що дана обставина не свідчить про те, що застосування до цього обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
З огляду на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що з часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 вони продовжують існувати та не зменшилися, суд першої інстанції прийшов до грунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу, із встановленням альтернативної застави, яка є законною та справедливою за розміром з огляду на тяжкість вчиненого злочину, обставини його вчинення, особу обвинуваченого, і є такою, що зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків.

Доводи захисника щодо позитивних характеризуючих даних про особу підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказані обставини не слугували стримуючим фактором у здійсненні ОСОБА_7 протиправної діяльності і не зменшують достатньою мірою вагомість встановлених щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК.

Продовжений запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що узгоджується з позицією ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovich v. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).
Також приймається до уваги, що на даний час у межах кримінального провадження здійснюється відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, а отже найближчим часом питання про доцільність тримання підозрюваного під вартою на етапі судового розгляду стане предметом вирішення у межах підготовчого провадження.
Інші доводи апеляційної скарги захисника зводяться до посилання на обставини, які були відомі суду першої інстанції і дістали належну оцінку, а також вони у своїй сукупності не спростовують наявності ризиків з переліку встановлених судом та не можуть бути прийняті до уваги з огляду на вищенаведене.

У зв`язку з викладеним, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170,172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3