Справа № 207/2428/2012
Провадження №11/801/6/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Балтак Д. О.
Доповідач: Медяний В. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Медяного В.М.,

суддів: Мішеніної С.В., Бурденюка С.І.,

при секретарі судового засідання Сенчик В.М.

за участю:

прокурора Бурдейного В.В.,

обвинувачених: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

захисників Болманенко О.О., Мельника А.І. (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну справу №207/2428/2012 за обвинуваченням ОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.185, ч.2 ст.364, ст.246 КК України, ОСОБА_2 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ст.246 КК України та ОСОБА_3 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ст.246 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Бурдейного Владислава Вікторовича на постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року,

в с т а н о в и в:

До суду 05 листопада 2013 року в порядку ст. 232 КПК України надійшла для розгляду по суті зазначена кримінальна справа з обвинувальним висновком.

Досудовим слідством ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він, будучи начальником Шепетівського військового лісгоспу, грубо порушуючи вимоги ст.ст. 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України; ст. 131 Кодексу Законів про працю України, ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пункт 2 Правил рубок головного користування в лісах України загальні положення, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 559; пункт 2 постанови КМУ № 761 від 23 травня 2007 р. «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», пунктів 5, 10 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 555 та своїх посадових обов`язків, будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями щодо керівництва діяльністю лісгоспу та адміністративно-господарськими функціями щодо розпорядження його майном - лісовими насадженнями, 15 серпня 2012 року на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом на проведення незаконної порубки дерев лісу, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 здійснив незаконну порубку дерев лісу, що виразилася в відділенні 25 сироростущих (живих) дерев породи «Дуб» від кореня, які не були відведенні під санітарну рубку та рубці не підлягали, чим спричинив істотну шкоду лісовому господарству (включаючи таксовано вартість самовільно зрубаних дерев) на загальну суму 199 827,75 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян,

чим вчинив незаконну порубку дерев у лісах вчинену за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло істотну шкоду, тобто злочин, передбачений ст. 246 КК України;

він же, 15 серпня 2012 року на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом усунення перешкод та порадами сприяв вчиненню таємного викрадення чужого майна - колод деревини породи дуб загальним об`ємом 32,53 м3 вартістю 47 827,75 гривні громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб,

чим вчинив пособництво в таємному викраденні чужого майна вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 185 КК України

він же 15 серпня 2012 року на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будучи начальником Шепетівського військового лісгоспу, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України; ст. 131 Кодексу Законів про працю України, ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пункт 2 Правил рубок головного користування в лісах України загальні положення, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 559; пункт 2 постанови КМУ від 23 травня 2007 р. № 761 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», пунктів 5, 10 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 555 та своїх посадових обов`язків, будучи службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими функціями щодо керівництва діяльністю лісгоспу та адміністративно-господарськими функціями щодо розпорядження його майном - лісовими насадженнями, вчинив зловживання службовим становищем, вчинене з корисливих мотивів і таке діяння спричинило тяжкі наслідки, які виразились в підриві зусиль, спрямованих на досягнення сталого лісокористування, підриві авторитету працівника лісового господарства як уповноваженого державою посадовця для охорони основного багатства країни - її лісових насаджень, в тому числі від незаконних рубок, відтворення лісів, підвищення їх продуктивності, у сприянні негативному впливу на економіку країни шляхом завдання значних матеріальних збитків, а також у вчиненні злочину у вигляді незаконної порубки дерев лісу за попередньою змовою групою осіб з громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , також вчинення останніми злочину у вигляді таємного викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, і як наслідок, які виразилися у спричиненні збитків лісовому господарству держави на суму 199 827,75 гривень та Шепетівському військовому лісгоспу на суму 47 827,75 гривні,

чим вчинив зловживання службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів в особистих інтересах та інтересах третіх осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим слідством ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що він, грубо порушуючи вимоги ст. 69 Лісового кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пунктів 5.10-24 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 555, 15 серпня 2012 року в період часу з 14 години до 20 години на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом на проведення незаконної порубки дерев лісу, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку дерев лісу, що виразилася в відділенні 25 сироростущих (живих) дерев породи «Дуб» від кореня, які не були відведенні підсанітарну рубку та рубці не підлягали, чим спричинив істотну шкоду лісовому господарству (включаючи таксовано вартість самовільно зрубаних дерев) на загальну суму 199 827,75 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян,

чим вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, тобто злочин, передбачений ст. 246 КК України;

він же, 15 серпня 2012 року на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з єдиним злочинним умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 таємно викрав чуже майно - колоди деревини породи дуб загальним об`ємом 32,53 м3 вартістю 47827,75 гривні,

чим вчинив таємне викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Досудовим слідством ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, грубо порушуючи вимоги ст. 69 Лісового кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пунктів 5. 10-24 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ від 27 липня 1995 р. № 555, 15 серпня 2012 року в період часу з 14 години до 20 години на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом на проведення незаконної порубки дерев лісу, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 здійснив незаконну порубку дерев лісу, що виразилася в відділенні 25 сироростущих (живих) дерев породи «Дуб» від кореня, які не були відведенні підсанітарну рубку та рубці не підлягали, чим спричинив істотну шкоду лісовому господарству (включаючи таксовано вартість самовільно зрубаних дерев) на загальну суму 199 827,75 гривень, що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян,

чим вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, тобто злочин, передбачений ст. 246 КК України;

він же, 15 серпня 2012 року на території кварталу № 42 виділ № 15 Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з єдиним злочинним умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 таємно викрав чуже майно - колоди деревини породи дуб загальним об`ємом 32,53 м3 вартістю 47 827,75 гривні,

чим вчинив таємне викрадення чужого майна вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Під час попереднього розгляду кримінальної справи в судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Болманенко О.О. заявив клопотання про направлення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, з підстав викладених у його змісті. Зазначене клопотання підтримане обвинуваченими ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , захисником Красномовець Н.П. та обвинуваченим ОСОБА_1 .

Прокурор Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Бурдейний В.В., який приймав участь у попередньому розгляді кримінальної справи з приводу задоволення судом клопотання захисту про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування заперечив та додатково зазначив, що під час розслідування кримінальної справи не було допущено порушень кримінально-процесуального законодавства, обвинувальний висновок складений згідно вимог статті 223 КПК України (в редакції 1960 року), у зв`язку із чим станом на поточний момент наявні підстави для призначення справи до судового розгляду.

Постановою Іллінецького районного суду вінницької області від 22.02.2022 клопотання захисника Болманенко О.О., в інтересах обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про направлення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування задоволено.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 у скоєнні злочинів передбачених частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 364, статтею 246 КК України, ОСОБА_2 у скоєнні злочинів передбачених частиною 2 статті 185,статтею 246 КК України та ОСОБА_3 у скоєнні злочинів передбачених частиною 2 статті 185, статтею 246 КК України - направлено прокурору Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону для організації проведення додаткового розслідування.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено попередній підписку про невиїзд.

Не погодившись з такою постановою суду першої інстанції від 22.02.2022, прокурор у вказаній кримінальній справі Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Бурдейний В.В. 14.03.2022 року подав апеляційну скаргу, у відповідності до якої просив поновити строк подачі апеляції, можливість подання якої відраховувати з 11.03.2022. Скасувати постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.02.2022 та повернути кримінальну справу до Іллінецького районного суду для проведення попереднього розгляду в суді першої інстанції.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.07.2022 відновлено прокурору строк на апеляційне оскарження постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.02.2022., визнано апеляцію такою, що підлягає розгляду і справу направлено до Вінницького апеляційного суду.

Викладаючи суть поданої апеляції прокурор посилається на те, що в оскаржуваній постанові від 22.02.2022 суддя Іллінецького районного суду Вінницької області надає нове, не передбачене ст. 224 КПК України (в редакції 1960 року), тлумачення змісту вказаної норми закону iз необхідністю обов`язкового зазначення у довідці про речові докази їх переліку, місця їхнього зберігання, аркуші справи, де перебувають протоколи їх огляду, постанови про приєднання до справи і документи про здачу на зберігання, а саме: колод дерев об`ємом 32,53м3.

Разом з тим, судом не враховано, що такі відповідні відомості містяться в обвинувальному висновку з посиланням на аркуші кримінальної справи, а згідно з вимогами ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року) необхідність дослідження доказів вирішується судом під час судового слідства, після з`ясування думки учасників процесу про доцільність відповідного дослідження, а також що на виконання вимог ч. 4 ст. 80 КПК України (в редакції 1960 року) відповідним прокурором було передано речовий доказ - колоди дерев

об`ємом 32,53 м3 на відповідальне зберігання начальникові Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу.

Також поза увагою суду залишилось те, що в рамках нового розгляду кримінальної справи під головуванням судді Іллінецького районного суду Вінницької області Балтака Д.О. учасниками процесу клопотання про призначення додаткових чи повторних експертиз не подавались і на стадії попереднього розгляду справи вирішення таких питань не передбачено, а також можливість врахування окремих доказів, здобутих попереднім складом суду, не передбачена. Проте, судом піддано сумніву законність постанови прокурора Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Козореза І.О. про приєднання до справи речових доказів. Разом з тим, судом помилково залишено поза увагою те, що у реквізитах зазначеної постанови допущено технічну помилку під час внесення до неi вiдомостей про рік її прийняття, що не може негативним чином вплинути на об`єктивність розгляду кримінальної справи, а дане питання під час попереднього розгляду справи учасниками взагалі не піднімалось.

Окрім того, прокурор звертає увагу апеляційного суду на те, що в порушеня вимог ч. 3 ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року), судом в оскаржуваній постанові про повернення справи на додаткове розслідування не зазначено, які саме конкретні слідчі дії повинні бути проведені.

Також зазначає, що в порушення вимог ст. 244 КПК України (в редакції 1960 року) поза увагою суду залишилось те, що під час попереднього розгляду справи суд може прийняти одне з відповідних рішень, зазначених у переліку вказаної статті. Проте, суддею прийнято два різних рішення про подальший хід кримінальної справи - і про повернення справи прокуророві, і про повернення справи на додаткове розслідування.

Заслухавши пояснення прокурора, який повністю підтримав подану ним апеляцію з викладених у ній доводів, думку обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляції прокурора та просили залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення поданої прокурором апеляції ,виходячи з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції при попередньому розгляді даної кримінальної справи встановлено, що до обвинувального висновку, складеного старшим прокурором Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері юристом 1 класу Оскомою О.М. та затвердженого 31 жовтня 2012 р. Вінницьким прокурором з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері старшим радником юстиції М. Козачуком додана довідка про речові докази, зі змісту якої вбачається, що колоди об`ємом 32,53 м3 зрізаних 15.08.2012 року в кварталі № 42 виділ № 15 дерев передано на відповідальне зберігання начальникові Вінницької ЛГД ОСОБА_4 (том 7 а.с. 219-220).

Разом з тим, суд вважає, що виходячи змісту статті 224 КПК України (в редакції 1960 року) у довідці про речові докази має бути зазначено перелік речових доказів, місце їхнього зберігання, аркуші справи, де перебувають протоколи їх огляду, постанови про приєднання до справи і документи про здачу на зберігання.

Проте, як вбачається з даної довідки зміст даного процесуального документу не містить жодної інформації про місце зберігання колод дерев об`ємом 32,53 м3 зрізаних 15.08.2012 року в кварталі № 42 виділ № 15. Більш того, матеріали справи не містять відповідного протоколу на підтвердження того, що зазначені речові докази фактично передані на зберігання начальникові Вінницької ЛГД Маковею М.М.

Також судом відхилені посилання прокурора на те, що письмові докази передачі на зберігання даних речових доказів знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, з огляду на те, що зі змісту наявних у матеріалах кримінальної справи постанов про приєднання до справи речових доказів, зазначений протокол передачі на зберігання вищенаведеного майна речовим доказом не визнавався і як наслідок до кімнати зберігання речових доказів не передавався.

Отже, на переконання суду першої інстанції, не зазначення у довідці про речові докази їх місцезнаходження, відсутність у матеріалах кримінальної справи протоколу передання даного речового доказу - колод дерев об`ємом 32,53 м3 зрізаних 15.08.2012 року в кварталі № 42 виділ № 15 на зберігання уможливлює призначення судом справи до судового розгляду, оскільки відсутність інформації про місце зберігання зазначеного речового доказу, а також відсутність таких відомостей у сторони обвинувачення безумовно призводить до порушення прав обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення, в частині реалізації права останніх на ініціювання призначення та проведення на стадії судового розгляду додаткових та/або повторних судово- товарознавчої та інженерно-екологічної експертиз.

Також судом звернута увага на те, що матеріали кримінальної справи містять постанову прокурора Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері молодшого радника юстиції Козореза І.О. про приєднання до справи речових доказів від 19 вересня 2011 р., згідно резолютивної частини якої постановлено: 1. визнати колоди дерев об`ємом 32,53 м3 речовим доказом по справі; 2. речовий доказ колоди дерев об`ємом 32,53 м3 передати на відповідальне начальникові Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу, якому необхідно створити належні умови для їх зберігання; 3. копію даної постанови направити Вінницькому прокурору з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері (том 5 а.с. 43-44). Проте, зазначена постанова не містить жодних відмінних індивідуалізаційних ознак вищенаведеного майна (відсутнє точне найменування, посилання на породу деревини, якісні характеристики даної деревини та кількість зазначених колод, їх довжину, інші ознаки, які дозволяють відрізнити дане майно від побідного йому, а також ті, які зумовлюють його доказове значення), не зазначено місце зберігання даного речового доказу, відсутні відомості про її направлення виконання начальникові Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу.

Окрім цього, судом першої інстанції встановлено, що з матеріалів справи вбачається те, що постанова прокурора Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері молодшого радника юстиції Козореза І.О. про приєднання до справи речових доказів датована 19 вересня 2011 р. Разом з тим, з огляду на інші матеріали кримінальної справи, станом на 19 вересня 2011 р., даний прокурор був не уповноважений здійснювати жодні процесуальні дії у даній кримінальній справі, оскільки останній був включений до складу слідчо-оперативної групи по кримінальній справі № 12201011, як вбачається із вищенаведеного лише 28 серпня 2012 р., а тому не були дотримані межі повноважень прокурора в конкретній кримінальній справі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що під час досудового розслідування допущено такі порушення вимог КПК України (в редакції 1960 року), без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, оскільки суд не може вирішити питання, що підлягають вирішенню під час проведення попереднього розгляду справи і суд позбавлений можливості усунути вказані недоліки в судовому засіданні самостійно або шляхом дачі судових доручень, покладення зазначеного обов`язку на органи досудового слідства і прокурора, у зв`язку із чим наявні підстави для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду.

Проте колегія суддів апеляційного суду, детально проаналізувавши доводи апеляції прокурора та заслухавши його доводи та заперечення сторони захисту, не може погодитись з таким висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 244 КПК України (в редакції 1960 року), за результатами попереднього розгляду справи суддя своєю постановою приймає одне з таких рішень:

1) про призначення справи до судового розгляду;

2) про зупинення провадження в справі;

3) про повернення справи прокуророві;

4) про направлення справи за підсудністю;

5) про закриття справи;

6) про повернення справи на додаткове розслідування.

Згідно ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року), при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Також за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника суддя вправі повернути справу на додаткове розслідування для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, якщо окремий розгляд справи щодо них неможливий. За клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя може повернути справу на додаткове розслідування і у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для пред`явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред`явлено.

У постанові суддя зазначає підстави повернення справи на додаткове розслідування і може вказати, які слідчі дії повинні бути проведені при додатковому розслідуванні. В постанові також повинно бути вирішено питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 224 КПК України (в редакції 1960 року), передбачено вичерпний перелік документів, які додаються до обвинувального висновку, зокрема:

1) список осіб, що підлягають виклику в судове засідання, з зазначенням їх адреси і аркушів справи, де викладені їх показання або висновки;

2) довідка про рух справи та про застосування запобіжного заходу з зазначенням часу і місця тримання під вартою кожного з обвинувачених, якщо вони заарештовані;

3) довідки про речові докази, про цивільний позов, про заходи, вжиті до забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна;

4) довідка про судові витрати в справі за час досудового слідства з посиланням на відповідні аркуші справи.

Разом з тим апеляційний суд вважає слушними доводи апеляції прокурора про те, що в оскаржуваній постанові від 22.02.2022 суддя Іллінецького районного суду Вінницької області фактично надає нове, не передбачене КПК України (в редакції 1960 року), тлумачення змісту вказаної норми закону iз необхідністю обов`язкового зазначення у довідці про речові докази їх переліку, місця їхнього зберігання, аркуші справи, де перебувають протоколи їх огляду, постанови про приєднання до справи і документи про здачу на зберігання, обґрунтовуючи це неналежністю забезпеченого зберігання зазначених речових доказів.

З такими висновками суду першої інстанції не може погодитись і апеляційний суд, оскільки відповідні відомості містяться обвинувальному висновку, з посиланням на аркуші кримінальної справи, що передбачає об`єктивну можливість суду та учасників процесу ознайомитись із відповідними документами щодо руху речових доказів у кримінальній справі, а також згідно з вимогами ст. 299 КПК України (в редакції 1960 року) необхідність дослідження доказів вирішується судом під час судового слідства, після з`ясування думки учасників процесу про доцільність відповідного дослідження.

Судом першої інстанції також помилково не було враховано те, що на виконання вимог ч. 4 ст. 80 КПК України (в редакції 1960 року) відповідним прокурором було передано речовий доказ - колоди дерев об`ємом 32,53 м3 на відповідальне зберігання начальникові Вінницької лісогосподарської дільниці Шепетівського військового лісгоспу.

Не є правильним при вирішенні даного питання також посилання суду першої інстанції на постанову Оратівського районного суду Вінницької області від 24.05.2018 та на повідомлення судових експертів Вінницького відділення КНICE №3125/18-21 від 29.08.2018 та №3124/18-21 від 10.08.2018, як на додаткове підтвердження безумовного порушення прав обвинувачених на захист від пред`явленого обвинувачення, в частині реалізації права останніх на ініціювання призначення та проведення на стадії судового розгляду додаткових чи повторних експертиз. Адже під час розгляду даної кримінальної справи під головуванням судді Балтака Д.О. учасниками процесу клопотання про призначення додаткових чи повторних експертиз не подавались. Окрім того, на стадії попереднього розгляду справи вирішення таких питань не передбачено, як і не передбачена можливість врахування окремих доказів, здобутих попереднім складом суду.

В постанові судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 22.02.2022 також піддано сумніву законність постанови прокурора Вінницької прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Козореза І.О. про приєднання до справи речових доказів, оскільки у реквізитах вказаної постанови зазначено дату прийняття рішення від 19.09.2011. Разом з тим при цьому суддя посилається на інші рішення прийняті в рамках даної справи, які приймались протягом 2012 року а зі змісту обвинувального висновку та матеріалів кримінальної справи в цілому, вбачається, що обставини вчинених кримінальних правопорушень та, як наслідок, прийнятих відповідних процесуальних рішень відбувались саме у 2012 році. Відтак, апеляційний суд вважає обґрунтованими посилання прокурора в апеляції на те, що у реквізитах даної постанови прокурора допущено технічну помилку під час внесення до неi відомостей про рік її прийняття, що не може негативним чином вплинути на об`єктивність розгляду кримінальної справи. Окрім того, під час попереднього розгляду справи дане питання учасниками справи взагалі не піднімалось.

Також апеляційний суд погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 246 КПК України (в редакції 1960 року) судом першої інстанції при винесенні постанови про повернення справи на додаткове розслідування, у ній взагалі не зазначено, які саме конкретні слідчі дії повинні бути проведені.

Окрім того, не може залишитись поза увагою апеляційного суд те, що статтею 244 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено можливість суду під час попереднього розгляду справи прийняття одного з відповідних рішень, зазначених у переліку вказаної статті. Разом з тим, як в мотивувальній, так і в резолютивній частині оскаржуваної постанови суддею фактично прийнято два різних рішення про подальший хід кримінальної справи - і про повернення справи прокуророві, і про повернення справи на додаткове розслідування. Зазначене передбачає суттєво відмінний порядок та характер прийняття подальших процесуальних рішень та вказує на незаконність такого судового рішення.

За таких підстав доводи апеляції прокурора є обґрунтованими та заслуговують на увагу апеляційного суду, тому вона підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова до скасування з поверненням справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 366 КПК України ( в редакції 1960 року), урезультаті розгляду апеляцій на рішення, зазначені у частині другій статті 347 цього Кодексу, апеляційний суд:

1) виносить ухвалу про залишення ухвали чи постанови без зміни, а апеляції - без задоволення; скасування ухвали чи постанови і повернення її на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, а у випадку скасування ухвали чи постанови про закриття справи і повернення її на додаткове розслідування; скасування окремої ухвали чи постанови; зміну ухвали чи постанови;

Відповідно до вимог статті 374 КПК України ( в редакції 1960 року), апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення вироку чи постанови, зокрема, порушення, зазначені в пунктах 2, 3, 4, 6 - 10, 13 частини другої статті 370 цього Кодексу.

Скасовуючи вирок (постанову), апеляційний суд не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого кримінального закону та покарання.

Вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для органів дізнання і досудового слідства при додатковому розслідуванні і суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 347, 356, 360, 362, 365,366, 367, 369, 374, 375, 377, 379 КПК України ( в редакції 1960 року), апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону Бурдейного Владислава Вікторовича задовольнити.

Постанову Іллінецького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2022 року скасувати і повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Медяний С.В. Мішеніна С.І. Бурденюк