Справа № 304/660/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.03.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника засудженої ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/129/21, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2021 року відмовлено у задоволені подання начальника Перечинського РС філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування іспитового строку та направлення засудженої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої у АДРЕСА_2 , громадянки України, без освіти, непрацюючої, неодруженої, раніше судимої
для відбування призначеного їй покарання у виді обмеження волі, призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року.
В ухвалі начальник органу пробації ОСОБА_9 порушує питання про скасування засудженій ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням і її направлення для відбування призначеного за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року покарання у виді обмеження волі. Посилається на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки ; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки, а саме: повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи і періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, однак, під час перебування на обліку Перечинського РС пробації засуджена зарекомендувала себе негативно. Так, 17 вересня та 05 листопада 2019 року не з`явилася для реєстрації, востаннє син засудженої 18 грудня 2019 року надав пояснення, що його мама уже приблизно два місяці проживає у Хмельницькій області, через що її особову справу було передано на виконання по територіальності до Волочиського РС пробації у Хмельницькій області. Однак до цього органу ОСОБА_6 також не з`явилася, при цьому в телефонному режимі повідомила, що має намір повернутися назад до міста Перечина, а відтак її особову справу знову було повернуто. З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 притягувалась до адміністративної відповідальності Підволочиським ВП у Тернопільській області, а саме 25 жовтня 2019 року за ст. 152 КУпАП, 26 жовтня 2019 року за ст. 180 та ст. 152 КУпАП, 17 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 127 КУпАП, 18 листопада 2019 року за ч. 2 ст. 109 КУпАП, 24 жовтня 2019 року за ст. 152 КУпАП. Крім цього до органу пробації надійшли постанови про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності від 15 та 18 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 109, ст. 176 та двічі за ч. 1 ст. 127 КУпАП, за діяння в яких на засуджену накладені адміністративні стягнення у виді попередження та штрафу. Відтак 03 червня 2020 року ОСОБА_6 повторно ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, про що у неї відібрано підписку, а також встановлено дні явки на реєстрацію, а саме: другий вівторок кожного місяця. Крім цього, щодо зміни місця проживання засуджена пояснила, що була змушена швидко виїхати до сина у м. Волочиськ, оскільки чоловік її бив, у зв`язку з чим не повідомила Перечинський РС пробації про зміну місця проживання. На підставі вищенаведеного ініціатор подання вбачає ухилення засудженої ОСОБА_6 від відбування покарання, її зневажливе ставлення до обов`язків, покладених вироком суду та небажання стати на шлях виправлення, а також неможливість виконання вироку у подальшому без ізоляції її від суспільства, - тому просить подання задовольнити.
Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що законні підстави для задоволення подання органу пробації відносно засудженої ОСОБА_6 - відсутні. Так, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 притягувалась до адміністративної відповідальності декілька разів, однак у матеріалах справи наявні лише копії чотирьох постанов Підволочиського ВП ГУ НП в Тернопільській області у справах про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_6 . Суд критично оцінює вказані докази, оскільки зазначені постанови є за своєю суттю малозначними правопорушеннями та не свідчать про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення. Водночас, у судовому засіданні встановлено, що засуджена ОСОБА_6 не з`являлася на реєстрацію до органу пробації через поважні причини, оскільки через скрутне матеріальне становище, відсутність постійної роботи та постійного місця проживання не мала коштів для проїзду з місця проживання. Отже, враховуючи вищевикладене і те, що ОСОБА_6 не з`являлася на реєстрацію у зв`язку з поважними причинами, решта зазначених у поданні порушень, покладених на неї обов`язків по суті (всі є виключно незначними), є недостатніми для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення її для відбування покарання, суд дійшов висновку, що подання є передчасним і до задоволення не підлягає. При цьому, місцевий суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 165 Кримінального виконавчого кодексу України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку. З матеріалів справи убачається, що вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яким засуджено ОСОБА_6 проголошено 01 липня 2019 року, отже встановлений іспитовий строк закінчився. Оскільки іспитовий строк відносно ОСОБА_6 на момент розгляду справи сплив, а вирішувати питання про скасування іспитового строку та направлення засудженої для відбування призначеного судом покарання поза межами іспитового строку законодавством не передбачено, отже, на переконання суду, в задоволенні подання слід відмовити.
В апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, відтак підлягає скасуванню. Зазначає, що під час судового розгляду подання, засудженою ОСОБА_6 не наведено жодних доказів поважності її неявки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, яке мало місце 17.09.2019, причин зміни місця проживання без повідомлення уповноваженого органу з питань пробації, а також систематичне вчинення адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Прокурор звертає увагу на те, що засуджена ОСОБА_6 порушувала встановлені судом обов`язки, не маючи на це поважних причин систематично, а саме чотири рази притягувалась до адміністративної відповідальності, що підтверджується матеріалами особової справи. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання начальника Перечинського РС філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_6 для відбування призначеного Ужгородським міськрайонним судом 01.07.2019 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник засудженої, адвокат ОСОБА_7 вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. Висновки місцевого суду про відсутність законних підстав для задоволення подання органу пробації відносно засудженої ОСОБА_6 адвокат вважає обґрунтованими та правильними. Крім того, звертає увагу на те, що засуджена ОСОБА_6 належить до соціально незахищених верств населення, перебивається тимчасовими заробітками та не завжди має кошти на транспорт аби з`явитися до органу пробації, оскільки офіційної та стабільної роботи немає. Також через агресивність та насильство зі сторони чоловіка, засуджена вимушена залишати свою домівку. Стверджує, що у діях ОСОБА_6 відсутній умисел на невиконання покладених на неї обов`язків за вироком суду. Просить апеляційну скаргу прокурора відхилити, ухвалу суду залишити без зміни.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу; захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Судове провадження розглядається за відсутності засудженої ОСОБА_6 , неявка якої, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження також убачається, що повідомлення про час та місце судового засідання апеляційним судом направлено засудженій ОСОБА_6 відповідно до вимог законодавства; заяв чи клопотань про відкладення апеляційного розгляду та відомостей про поважність причин неявки від неї не надходило; під час розгляду апеляційної скарги брав участі захисник засудженої адвокат ОСОБА_7 , який подав заперечення на апеляційну скаргу в інтересах засудженої, і який не заперечував щодо її розгляду без участі засудженої.
Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали визнаються обґрунтованими з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ст. 163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин.
Статтею 164 КВК України передбачено, що уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".
Частинами 1-4 ст. 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.
Так, згідно з п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Частиною 5 ст. 539 КПК України передбачено, що під час вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, що відає виконанням покарання або здійснює контроль за поведінкою засудженого; лікарська комісія, що дала висновок стосовно питань застосування до засудженого примусового лікування або його припинення, у випадку розгляду відповідних питань; спостережна комісія, служба у справах дітей, якщо розглядається погоджене з ними клопотання; цивільний позивач і цивільний відповідач, якщо питання стосується виконання вироку в частині цивільного позову, інші особи у разі необхідності. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального та кримінального виконавчого законів судом першої інстанції не були дотримані.
Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що у підтвердження висновку про відмову в задоволенні подання суд першої інстанції послався на те, що наявні в матеріалах справи постанови про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності є за своєю суттю малозначними правопорушеннями, факти неявок ОСОБА_6 до органу пробації мали місце з поважних причин, а також на те, що на час розгляду подання органу пробації уже закінчився іспитовий термін, встановлений ОСОБА_6 вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року.
При цьому, зі змісту оскаржуваної ухвали також убачається, що суд першої інстанції визнав доведеними та підтвердженими факти неявок ОСОБА_6 до органу пробації, а також факти притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення у період іспитового строку адміністративних правопорушень.
Однак, оцінюючи критично наявні в матеріалах справи копії постанов Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області та визнаючи їх за своєю суттю малозначними правопорушеннями, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що відповідно до норм КУпАП малозначними правопорушеннями можуть визнаватися діяння особи, яка вчинила те чи інше адміністративне правопорушення, а не рішення органу, який притягнув особу до адміністративної відповідальності, що в свою чергу свідчить про те, що висновок суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на вимогах законодавства.
При цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги наявні в матеріалах справи офіційні документи, які свідчать про систематичність вчинення ОСОБА_6 адміністративних правопорушень у період встановленого їй іспитового строку.
Разом із тим, необґрунтованим та непідтвердженим є і висновок суду першої інстанції про поважність причин неявки засудженої ОСОБА_6 до органу пробації для реєстрації.
Крім того, посилаючись на факт закінчення на момент розгляду подання визначеного ОСОБА_6 іспитового строку, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що факти неявок ОСОБА_6 до органу пробації та притягнення її до адміністративної відповідальності мали місце у період дії встановленого ОСОБА_6 іспитового строку.
Поряд із цим, суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що подання органу пробації надійшло до суду до закінчення визначеного ОСОБА_6 іспитового строку, тобто орган пробації своєчасно вніс подання про скасування ОСОБА_6 іспитового строку, однак матеріали справи тривалий час перебували у провадженні суду й у зв`язку з неявками до суду на розгляд подання щодо засудженої застосовувався привід (а. с. 41-42) і вона оголошувалася у розшук, а провадження у справі зупинялось (а. с. 50-51).
Судом не дана оцінка і доводам подання про те, що у період іспитового строку засуджена ОСОБА_6 самовільно без дозволу органу пробації залишила місце проживання.
Таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, є непідтвердженим і висновок суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_6 не мала коштів для проїзду з місця проживання до місця реєстрації, перебувала у скрутному матеріальному положенні, тому не з`являлась на реєстрацію. При цьому, колегія суддів зазначає, що засуджена ОСОБА_6 проживає в АДРЕСА_1 , що приміщення органу пробації розташоване на незначній відстані від місця проживання засудженої і така,при бажанні, могла пішки дійти до органу пробації, що матеріали за поданням не містять відомостей про наявність у засудженої захворювань, які перешкоджають пересуватись пішки.
Також судом першої інстанції не взято до уваги те, що в матеріалах судового провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 звільнена від призначеного покарання у зв`язку з закінченням встановленого їй іспитового строку.
Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні подання про скасування ОСОБА_6 іспитового строку, при цьому належним чином не вмотивувавши своє рішення. Вказане свідчить про невідповідність висновків викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи, необґрунтованість та невмотивованість викладених у судовому рішенні висновків, неповноту при дослідженні приєднаних до подання матеріалів та про істотне порушення вимог КПК України.
Вищевказані порушення, допущені судом першої інстанції під час розгляду подання, позбавили суд першої інстанції повно та всебічно розглянути подання інспектора, а також прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, і не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог КПК України.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення є такими, які відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України тягнуть скасування судового рішення із призначенням нового розгляду подання у суді першої інстанції, а тому, доводи апеляційної скарги про постановлення апеляційним судом ухвали, якою задовольнити подання органу пробації та скасувати ОСОБА_6 іспитовий строку з направленням її для відбування призначеного покарання, апеляційний суд відхиляє.
Тому, під час нового судового розгляду подання суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального процесуального закону, повно й всебічно розглянути приєднані до подання матеріали й прийняти законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог КПК України.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду подання в суді першої інстанції, а апеляційна скарга частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволені подання начальника Перечинського РС філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області ОСОБА_9 про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_6 , для відбування покарання у виді обмеження волі за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 липня 2019 року, - скасувати, призначивши новий розгляд подання у суді першої інстанції в іншому складі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: