Справа № 159/3681/21 Провадження №11-кп/802/281/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12 березня 2020 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавленням волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2020 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази:
- водний насос, марки «Джилекс», потужністю 0,4 кВт, з корпусом синього та чорного кольору повернуто потерпілій ОСОБА_9 ;
- пару чоловічих кросівок сірого кольору з білою підошвою, 42 розміру повернуто обвинуваченому ОСОБА_7 .
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07 травня 2021 року - скасовано.
Стягнуто із ОСОБА_7 в дохід держави 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 (сорок вісім) копійок судових витрат за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/103-21/3939-ТВ від 19 травня 2021 року) та 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 (десять) копійок судових витрат за проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/103-21/3882-ТР від 17 червня 2021 року).
До набрання вироком законної сили залишено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання строк тримання обвинуваченого під вартою з 03 травня 2021 року по 29 листопада 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Так, ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він будучи засудженим 12.03.2020 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 186 КК України, повторно вчинив нове умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти власності, а саме, 03.05.2021 близько 01:30 години через незамкнену хвіртку паркану проник на територію подвір`я будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , звідки шляхом відкриття металевої кришки сховища каналізаційної ями, таємно викрав належну ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помпу марки «Джилекс», завдавши останній майнової шкоди на суму 612 грн. 26 коп.
Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене, ч.3 ст.185 КК України.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності його винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні покарання належним чином не було враховано тих обставин, що він під час досудового розслідування та судового розгляду провадження добровільно, не приховуючи нічого, зізнався у вчиненому злочині, розповів про всі фактичні обставини справи та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення чим прискорив та полегшив роботу органів досудового розслідування та фактично повністю визнав вину у вчиненні пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Посилаючись на це, просить оскаржуваний вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання ніж 5 (п`ять) років 1 (один) місяць позбавлення волі.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , в поданій нею апеляційній скарзі, вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з підстав однобічності та неповноти судового слідства, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним фактичним обставинам справи, ґрунтуються на доказах, які мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовують тих доводів та обставин, на які посилався обвинувачений під час розгляду справи як на підставу його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Звертає увагу суду, на те, що ОСОБА_7 не заперечував, що взяв помпу у ОСОБА_9 , однак стверджував що не мав умислу на завдання матеріальної шкоди потерпілій, він так пожартував, корисливого мотиву не мав, хотів на наступний день повернути помпу, а в цей час щоб ОСОБА_9 понервувала. Крім того, зазначає, що години зазначені у обвинувальному акті не відповідають дійсності, так як подія мала місце під ранок. Дана обставина підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що приблизно 03 год. бачив як його дочка в їх будинку розмовляла з обвинуваченим, а сторонні звуки, такі як стукіт металу на подвір`ї почув приблизно в 05 год. ранку 03.05.2021 року. Водночас, вважає, що в обвинуваченого умислу на вчинення крадіжки не було, виходячи із стосунків з потерпілою та можливістю заволодіти не тільки помпою. ОСОБА_7 не бажав настання для потерпілої негативних наслідків назавжди, він мав намір повернути помпу. Крім цього, зазначає, що в діях ОСОБА_7 відсутній корисливий мотив, який є обов`язковим для суб`єктивної сторони такого складу злочину, як крадіжка, оскільки він не мав наміру викрадати помпу, прийшовши додому залишив її на видному місці у вольєрі. В діях обвинуваченого не було корисливого мотиву, тобто бажання збагатитися за рахунок майна потерпілої. З огляду на вищевикладене, просить оскаржуваний вирок по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати, а кримінальне провадження, щодо ОСОБА_7 закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Під час розгляду справи в апеляційному суді обвинувачений ОСОБА_7 змінив вимоги апеляційної скарги та просив закрити кримінальне провадження, як про це просить в апеляційній скарзі його захисник.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційних скарг, обвинуваченого, який подану ним апеляційну скаргу із зміненими апеляційними вимогами підтримав, захисника, яка також підтримала подану нею апеляцію та апеляцію обвинуваченого із зміненими апеляційними вимогами в повному обсязі та просила їх задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого із зміненими апеляційними вимогами та захисника просив відхилити, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно зі ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.
Ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище.
При цьому, посилання обвинуваченого та його захисника в апеляційних вимогах про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції.

Як встановлено в ході судового розгляду провадження місцевим судом, і з цим погоджується апеляційний суд, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними та дослідженими судом доказами, які колегія суддів вважає належними та допустимими в розумінні положень ст.ст.85, 86 КПК України.
Так, суд першої інстанції дав належну юридичну оцінку показанням самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) визнав частково, підтвердивши фактичні обставини, місце і час події, які зазначені в обвинувальному акті, однак, зазначив, що не бажав завдати майнову шкоду потерпілій, таким чином він пожартував. Зазначає, що в його діях був відсутній корисливий мотив, оскільки він збирався повернути помпу наступного дня.
Ухвалюючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції обґрунтував своє судове рішення наступними доказами.
Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні в суді першої інстанції дала показання про те, що обвинувачений в період з січня до середини квітня 2021 року проживав з її дочкою в їхньому будинку, допомагав їм по господарству. Того дня вночі її чоловік почув шум на подвір`ї і пішов перевірити. Зранку, приблизно о 05 годині вона помітила, що на подвір`ї зникла помпа і повідомила працівників поліції. Стверджує, що конфлікту з обвинуваченим в неї не було, раніше в будинку нічого не пропадало. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має. При призначенні покарання просить обвинуваченого суворо не карати.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який в суді першої інстанції дав показання про те, що того дня, приблизно о 05 годині ранку він почув стук металу на подвір`ї, вийшовши побачив, що зникла помпа, обвинувачений ОСОБА_7 в цей час переходив міст, був з пакетом в руках.
В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:
-протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.05.2021 з якого вбачається, що від потерпілої ОСОБА_9 прийнято заяву, в якій остання повідомила, що у період з 22:00 години 02.05.2021 до 04:00 години 03.05.2021 невстановлена особа проникла у господарство, де зі сховища каналізаційної ями, таємно викрала водний насос, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.66);
- протокол огляду місця події від 03.05.2021 та фототаблиць до нього, з яких слідує, що слідчим СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, на підставі письмового дозволу ОСОБА_9 від 03.05.2021 проведено огляд господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_9 з сім`єю. В ході огляду каналізаційної ями, у ній відсутні предмети, яма наповнена водою. З місця події вилучено шляхом виготовлення гіпсового зліпку, фрагмент сліду взуття (а.с.68-70);
- протокол огляду місця події від 03.05.2021, з якого вбачається, що слідчим СВ Ковельського РУП ГУ НП у Волинській області, на підставі добровільної згоди володільця ОСОБА_11 від 03.05.2021 проведено огляд господарства за адресою: АДРЕСА_3 , де проживає обвинувачений ОСОБА_7 . У присутності понятих добровільно надано для огляду поліетиленовий пакет білого кольору, в якому в чорному пакеті знаходився водний насос, з маркуванням «Джилекс», 0,4кВт, корпус синього і чорного кольору. З місця події вилучено: водний насос, марки «Джилекс», потужністю 0,4 кВт, з корпусом синього та чорного кольору; пару кросівок сірого кольору з білою підошвою, 42 розміру (а.с.72);
- постанову слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 05.05.2021, якою водний насос, марки «Джилекс», потужністю 0,4кВт, з корпусом синього та чорного кольору та пару чоловічих кросівок сірого кольору з білою підошвою, 42 розміру, належних ОСОБА_7 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні (а.с.83);
- ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2021, якою надано дозвіл на обшук у житловому приміщенні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що перебуває у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою відшукання речей, а саме: водного насоса марки «Джилекс» потужністю 0,4 кВт з корпусом синього та чорного кольорів; пари чоловічих кросівок сірого кольору з білою підошвою, 42 розміру, як належних ОСОБА_7 (а.с.73);
- постанову слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 05.05.2021, якою речовим доказом у даному кримінальному провадженні визнано гіпсовий зліпок, на якому зафіксований слід низу взуття, виявлений 03.05.2021 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.74);
- постанову слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 07.05.2021, якою призначено трасологічну експертизу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 (а.с.75);
- висновок судової експертизи № СЕ-19/103-21/3882-ТР від 17.06.2021, з якого слідує, що слід низу взуття, зафіксований у гіпсовому зліпку, який був вилучений 03.05.2021 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишений тим же (за формою, розмірами та взаємним розташуванням елементів малюнку) взуттям, як і надане на дослідження взуття, яке було вилучене 03.05.2021 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.76-81);
- постанову слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області від 07.05.2021, якою призначено судову товарознавчу експертизу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000360 (а.с.84);
- висновок судової експертизи № СЕ-19/103-21/3939-ТВ від 19.05.2021, яким встановлено, що ринкова вартість помпи марки «Джилекс» станом на 03.05.2021 могла складати 612 грн.26 коп.(а.с.85-90).
При цьому, апеляційний суд вважає, що такі докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку передбаченому чинним законодавством.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які є послідовними та узгоджуються між собою, в основу вироку, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, що й відповідно спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Водночас, апеляційний суд критично відноситься до тверджень обвинуваченого та його захисника в тій частині, що матеріали провадження не містять доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки, вони суперечать дослідженим доказам у справі, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання уникнути чи пом`якшити відповідальності за вчинене.
Проаналізувавши вищевказані докази колегія суддів вважає, що ними доводяться обставини, які підлягають доказуванню в порядку ст.91 КПК України.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю доведена в ході судового розгляду належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.
Твердження сторони захисту, про те, що години зазначені в обвинувальному акті не відповідають дійсності, так як подія мала місце під ранок, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні показав, що приблизно о 3 год. бачив як його дочка в їх будинку розмовляла з обвинуваченим, а сторонні звуки, такі як стукіт металу на подвір`ї почув приблизно 5 год. ранку 03.05.2021, не заслуговують на увагу, оскільки крадіжка фактично мала місце, що підтверджують матеріали кримінального провадження, що не спростовує вини обвинуваченого ОСОБА_7 .
Колегія суддів враховує і ту обставину, що обвинувачений в суді першої інстанції визнав час та місце події, які зазначенні в обвинувальному акті, а тому доводи сторони захисту щодо розбіжностей зазначення часу вчинення крадіжки суд розцінює, як зміну показів в апеляційній інстанції з метою ухилення від відповідальності.
Доводи сторони захисту, на відсутність в обвинуваченого умислу на вчинення крадіжки, є необґрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у сховище.
Так, за нормативним визначенням крадіжка - це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.
Крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпоряджатися ним як своїм власним: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби і ін.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 з моменту викрадення помпи марки «Джилекс», мав реальну можливість як для повернення викраденого власнику чи на територію домоволодіння де він знаходився до викрадення, так і вжиття реальних дій щодо розпорядження вказаним майном в інших цілях. При цьому, жодних дій щодо повернення майна до його віднайдення працівниками поліції, обвинувачений не вчинив.
Враховуючи зазначене колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи питання про зміст і направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із сукупності всіх конкретних обставин кримінального провадження, а саме, що за встановлених судом фактичних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 відносно потерпілої носили відкритий активний характер, були протиправними, обвинувачений заволодів майном потерпілої, яким розпорядився на власний розсуд.
Також звертає на себе увагу і та обставина, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тому його незнання відповідальності за такі дії, є сумнівними.
Беручи до уваги викладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи обвинуваченого та його захисника, викладені в поданих апеляційних скаргах та наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.
Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У відповідності до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Дані вимоги Закону були повністю дотримані судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин, який вчинив обвинувачений, передбачений ч. 3 ст.185 КК України, відносяться до категорії тяжких.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисного злочину, вчинив новий злочин в період іспитового строку, інформація про негативну характеристику відсутня, постійного місця проживання немає, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів в даному випадку не можливе без ізоляції його від суспільства і, що до нього слід обрати покарання в межах санкції ч. 3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.71 КК України, остаточно визначив покарання у виді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Правильно також суд застосував положення ч.5 ст.72 КК України щодо зарахування у строк покарання обвинуваченого попереднього його ув`язнення.

Правильними є також висновки місцевого суду щодо вирішення питання про стягнення процесуальних витрат за проведення судових експертиз, а також про вирішення долі речових доказів, оскільки вони відповідають положенням ст.ст.100, 124 КПК України.

Будь-яких порушень кримінального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для скасування або зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційних скаргах обвинувачено та захисника.
Таким чином, апеляційні скарги обвинувачено та його захисника слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок, без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді