Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1981/22
Номер провадження: 1-кп/511/175/22
27.09.2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за обвинувальний актом по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР №0000368 від 01 вересня 2022 року та клопотання захисника про обрання( зміну ) запобіжного заходу ,

ВСТАНОВИВ:
21 вересня 2022 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області з Одеської обласної проуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0000368 від 01 вересня 2022 року.

Ухвалою суду від 22.09.2022 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання на 27.09.2022 року.

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк застосування якого спливає 30.10.2022 року, однак запобіжний захід було обрано в межах досудового розслідування.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому зазначив про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на 60 днів, оскільки вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,4,5 ч.1ст.177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час не відпали, просив задовольнити клопотання з підстав викладених у ньому. У задовленні клопотання захисника відмовити.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора, зазначивши , що вона боїться , що обвинувачений буде намагатися вчиняти на неї тиск.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора, вважав його необґрунтованим, та заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника та просив відпустити його під домашній арешт . відмовивши в задоволенні клопотання прокурора. .

Заслухавши думку всіх учасників провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора належить задовольнити.

Висновок суду обґрунтовується наступним.

Відповідно до статей 3, 4 та 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадження; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є відповідно до ч.2 ст.177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш-м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід врахувати практику Європейського суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції).

Відповідно до положень ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті для яких вони встановлені.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає, що прокурором доведено обставини, що дають достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, покарання за яке передбачене у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, в нього відсутні стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання та родина, постійного місця роботи він не має, за місцем офіційної реєстрації не проживає, вважається раніше не судимою особою в силу ст..89КК України, але раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватись в подальшому від суду або може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом затягування розгляду кримінального провадження, що у свою чергу, у сукупності з іншими обставинами, встановленими у кримінальному провадженні, свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, з метою укриття своєї злочинної діяльності обвинувачений може впливати на потерпілу у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння чи погроз, тому є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, на думку суду ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він офіційно ніде не працює, не має міцних соціальних зв`язків, не має сім.ї , а тому існує ризик, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення..

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що обрати відносно обвинуваченого інші більш-м`які запобіжні заходи не представляється можливим, так як необхідних умов їх обрання не має і вони на думку суду не забезпечать запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде ефективним запобіжним заходом і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

Доводи захисту щодо необхідності обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому суд до уваги не приймає, оскільки за ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого правопорушення , поясненнями самого обвинуваченого він за місцем реєстрації тобто з братом разом не мешкає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не має.

Окрім того, частина третя статті 183 КПК України визначає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити .

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" на строк 60 (шістдесят) днів , тобто з 27 вересня 2022 року до 25 листопада 2022 року включно.

Одночасно визначити розмір застави у межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2022 року) в сумі 124050, 00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду за першою вимогою; не відлучатися за межі Роздільнянського району Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити до Державної установи "Одеський слідчий ізолятор" - для виконання, прокурору Роздільнянської окружної прокуратури, ОСОБА_5 - для відома.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала підлягає оскарженню згідно діючого законодавства до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1