Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

01 квітня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/89/22

провадження № 1-кп/152/34/22

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

обох у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення:
прокурорів Шаргородського відділу
Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
зі сторони захисту:
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,
захисника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 ,
законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 ,
інших учасників
судового засідання:
представника Служби у справах дітей
Мурафської сільської ради

Вінницької області ОСОБА_10 ,
представника органу пробації ОСОБА_11 ,
встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 08 січня 2022 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою з ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Миру в селі Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, вирішили заволодіти транспортним засобом. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який був припаркований поряд із будинком №53, виявили, що дверцята автомобіля відчинені, після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виштовхали автомобіль на дорогу, де ОСОБА_3 сів за кермо, від`єднав електропроводку замка запалювання та шляхом з`єднання проводів завів автомобіль, далі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сіли на пасажирські сидіння автомобіля і всі разом вони поїхали на вулицю Молодіжну с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, де залишили викрадений автомобіль, оскільки у автомобілі згорів стартер, і вони не змогли рухатись далі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 21 січня 2022 року приблизно о 13 годині, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де підійшов до будинку, розбив скло однієї із шибок вікна та проник всередину будинку, звідки таємно, повторно викрав одну алюмінієву каструлю об`ємом 5 літрів, вартістю згідно висновку експерта №1186-1190/22-21 від 15.02.2022 - 101 грн, алюмінієву каструлю об`ємом 15 літрів вартістю 76 грн та алюмінієву каструлю об`ємом 4 літри вартістю 48 грн. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, шляхом відкриття замкнутих на навісний замок вхідних дверей кухні, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав алюмінієвий друшляк вартістю 186 грн, алюмінієву миску об`ємом 7 літрів вартістю 127 грн. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 538 грн.

Також, 21 січня 2022 року приблизно о 14 годині обвинувачений ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_3 . Підійшов до будинку, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом демонтажу кріплення навісного замка, проник всередину будинку, звідки таємно, повторно, викрав дві алюмінієві каструлі об`ємом по 18 літрів, вартістю згідно висновку експерта №1247-1249/22-21 від 16.02.2022 238 грн кожна. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, шляхом демонтажу віконної рами, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав дві алюмінієві каструлі об`ємом по 9 літрів вартістю 130 грн кожна та дві алюмінієві каструлі без кришки об`ємом по 12 літрів вартістю 176 грн кожна. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 1088 грн.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 08 січня 2022 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою з ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Миру в селі Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, вони вирішили заволодіти транспортним засобом. Підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який був припаркований поряд із будинком АДРЕСА_4 і виявили, що він відчинений, після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_5 та він виштовхали автомобіль на дорогу, де він від`єднав електропроводку замка запалювання та шляхом з`єднання проводів завів автомобіль, сів за кермо, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на пасажирські сидіння автомобіля, після чого вони разом поїхали на вулицю Молодіжну с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, де вимушені були залишити автомобіль, оскільки в ньому згорів стартер і вони не могли рухатись далі.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах.

Суду показав, що 08 січня 2022 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою з ОСОБА_3 та неповнолітнім ОСОБА_4 , перебуваючи по вулиці Миру в селі Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, вони вирішили заволодіти транспортним засобом. Підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який був припаркований поряд із будинком АДРЕСА_4 і виявили, що він відчинений, після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, а він та ОСОБА_3 виштовхали автомобіль на дорогу, де ОСОБА_3 від`єднав електропроводку замка запалювання та шляхом з`єднання проводів завів автомобіль, сів за кермо, а він та ОСОБА_4 сіли на пасажирські сидіння автомобіля, після чого поїхали на вулицю Молодіжну с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, де і залишили викрадений автомобіль через його технічну несправність.

Крім того, 21 січня 2022 року приблизно о 13 годині, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна він прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будинку, розбив скло однієї із шибок вікна та проник всередину будинку звідки викрав три алюмінієвих каструлі різних об`ємів. Далі шляхом відкриття замкнутих на навісний замок вхідних дверей кухні, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав алюмінієвий друшляк та миску. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Також, 21 січня 2022 року приблизно о 14 годині він прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_3 . Підійшов до будинку та шляхом демонтажу кріплення навісного замка, проник всередину будинку, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із приміщення будинку дві алюмінієві каструлі. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, шляхом демонтажу віконної рами, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав чотири алюмінієві каструлі. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суд, під час судового провадження роз`яснив неповнолітньому ОСОБА_4 хід судового засідання на його рідній мові, нагадав захиснику та законному представнику неповнолітнього обвинуваченого про їх обов`язок пояснювати обвинуваченому кожну дію в ході судового розгляду, забезпечуючи тим самим право обвинуваченому ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім на ефективну участь у кримінальному провадженні, яке полягає не лише в праві останнього бути присутнім у судовому засіданні, але й право чути, бути почутим і слідкувати за ходом розгляду (рішення ЄСПЛ від 15.06.2011 у справі "S.С. проти Сполученого Королівства").

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення, просив його суворо не карати.

Суду показав, що 08 січня 2022 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , перебуваючи по вулиці Миру в селі Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, вони вирішили заволодіти транспортним засобом. Підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який був припаркований поряд із будинком АДРЕСА_4 і виявили, що він відчинений, після чого він сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виштовхали автомобіль на дорогу, де ОСОБА_3 від`єднав електропроводку замка запалювання та шляхом з`єднання проводів завів автомобіль, сів за кермо, а він та ОСОБА_5 на пасажирські сидіння автомобіля, після чого поїхали на вулицю Молодіжну с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, де і залишили викрадений автомобіль, через те, що в ньому згорів стартер і вони не могли рухатись далі.

Визнані органом досудового розслідування потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 на виклик суду не прибули, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання. До суду від потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності, при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченим покладаються на вирішення суду (а.с. 125, 127, 140).

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового засідання щодо заяв потерпілих, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового розгляду про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурори ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 також вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подали письмові заяви (а.с.144 - 146).

Представник Служби у справах дітей Мурафської сільської ради Вінницької області ОСОБА_10 не заперечує щодо розгляду кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_4 в повному обсязі визнали свою провину в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях та беручи до уваги думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника неповнолітнього ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітнього ОСОБА_4 , представника Служби у справах дітей Мурафської сільської ради Вінницької області ОСОБА_10 , які вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітній ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_9 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , його законному представнику ОСОБА_9 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що вони 08 січня 2022 року приблизно о 23 годині за попередньою змовою між собою, перебуваючи на вулиці Миру в селі Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, вирішили заволодіти транспортним засобом. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшли до автомобіля марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , який був припаркований поряд із будинком №53, виявили, що він відчинений, після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виштовхали автомобіль на дорогу, де ОСОБА_3 від`єднав електропроводку замка запалювання та шляхом з`єднання проводів завів автомобіль, сів за кермо, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на пасажирські сидіння автомобіля, після чого поїхали на вулицю Молодіжну с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області, де залишили автомобіль у якого згорів стартер, і вони не змогли рухатись далі.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 21 січня 2022 року приблизно о 13 годині, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_13 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будинку, розбив скло однієї із шибок вікна та проник всередину будинку, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав із приміщення будинку одну алюмінієву каструлю об`ємом 5 літрів, вартістю згідно висновку експерта №1186-1190/22-21 від 15.02.2022 101 грн, алюмінієву каструлю об`ємом 15 літрів вартістю 76 грн та алюмінієву каструлю об`ємом 4 літри вартістю 48 грн. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, шляхом відкриття замкнутих на навісний замок вхідних дверей кухні, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав алюмінієвий друшляк вартістю 186 грн, алюмінієву миску об`ємом 7 літрів вартістю 127 грн. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 538 грн.

Також, 21 січня 2022 року приблизно о 14 годині обвинувачений ОСОБА_5 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на територію домоволодіння ОСОБА_14 , що розташоване по АДРЕСА_3 , де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до будинку та шляхом демонтажу кріплення навісного замка, проник всередину будинку, звідки таємно, повторно викрав дві алюмінієві каструлі об`ємом по 18 літрів, вартістю згідно висновку експерта №1247-1249/22-21 від 16.02.2022 238 грн кожна. Далі продовжуючи свій злочинний умисел направлений на вчинення крадіжки, шляхом демонтажу віконної рами, проник всередину приміщення кухні, звідки таємно викрав дві алюмінієві каструлі об`ємом по 9 літрів вартістю 130 грн кожна та дві алюмінієві каструлі без кришки об`ємом по 12 літрів вартістю 176 грн кожна. Після чого залишив місце вчинення злочину, а викраденим майном в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріального збитку на загальну суму 1088 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , які полягають у незаконному заволодінні транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість їх доведена і вони повинні нести кримінальну відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 289 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які полягають у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб та крадіжці (таємному викраденні чужого майна), поєднаній з проникненням у житло та інше приміщення, вчиненій повторно органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення за ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує загальні засади призначення покарання: законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особи винних, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, за місцем постійного проживання характеризується позитивно. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває.

За вказаних обставин суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст.289 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, визначений захід примусу є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статті 69 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 покаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Разом з тим, ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, вчинив нові корисливі злочини проти власності та злочин проти експлуатації транспортного засобу.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП "Шаргородська ЦМЛ" ОСОБА_5 не перебуває.

При таких обставинах суд, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілих, які при призначенні покарання покладаються на вирішення суду, даних про особу ОСОБА_5 , який активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, щиро покаявся у скоєному, ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжкими злочинами, суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення основного покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленим санкціями ч. 2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ч.1 ст.63 КК України, полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально виконавчої установи закритого типу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно вимог п. 20 Постанови ПВСУ за №7 від 24.10.2003 з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» - передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі "Скополла проти Італії" зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Кримінальні правопорушення, які є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 вчинив до ухвалення вироку Шаргородським районним судом Вінницької області від 10.02.2022, яким його засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці. Відповідно до вказаного вироку суду від 10.02.2022 початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 слід вираховувати з дня його затримання на виконання вироку. Вирок набрав законної сили 14.03.2022, направлений судом на виконання, затримання на підставі вироку суду, який набрав законної сили не відбулося.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» принцип повного або часткового складання покарань може застосовуватись у випадках призначення за окремі злочини, що входять до сукупності, як однакових, так і різних за видом покарань. При частковому складанні розмір остаточного покарання в усякому разі має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини.

За вказаних обставин покарання ОСОБА_5 слід призначити за правилами ч.ч.1,2,4 ст.70 КК України, тобто призначити покарання за кримінальні правопорушення, про які стало відомо після постановлення попереднього вироку та з урахуванням раніше постановленого вироку призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, призначених за обома вироками в межах, встановлених у ч.2 ст.70 КК України.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 статтей 69, 75 КК України.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та навчання, сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 .

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 . Жмеринським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області від 01.03.2022 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4 раніше не судимий, народився та проживає в с. Пеньківка Жмеринського району Вінницької області в будинку, що належить його батькові разом із матір`ю, батьком, братом та сестрою. Умови проживання задовільні. В даний час ОСОБА_4 навчається на другому курсі в Гніванському професійному ліцеї за спеціальністю електрик, у вільний час допомагає батькам по господарству. Мати офіційно не працює, займається тимчасовими заробітками. Батьки неповнолітнього ОСОБА_4 забезпечують сина усім необхідним (одягом, продуктами харчування і т.д.). ОСОБА_4 має плани на майбутнє, а саме закінчити навчальний заклад, працевлаштуватися та не вчиняти більше правопорушень. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як низький. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає за доцільне покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України (а.с. 58 - 60).

Представник Служби у справах дітей Мурафської сільської ради Вінницької області ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_4 раніше не перебував на обліку в Шаргородському ВП та у Службі в справах дітей, в даний час з неповнолітнім ОСОБА_4 проводяться профілактичні заходи, по місцю навчання характеризується з позитивної сторони. Сім`я належить до категорії соціально-благополучних сімей. При призначенні ОСОБА_4 покарання просить останнього суворо не карати, врахувати, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім та призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Ухвалюючи судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 та виконуючи вимоги ст.ст. 485, 487 КПК України, під час судового розгляду кримінального правопорушення, вчиненого неповнолітніми, крім обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, суд з`ясував повні і всебічні відомості про особу ОСОБА_4 , стан здоров`я та рівень його розвитку, інші соціально-психологічні риси, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, умови життя обвинуваченого, склад його сім`ї, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання дітей, форми контролю за їх поведінкою, морально-побутові умови сім`ї, зв`язки і поведінку обвинуваченого поза домівкою, ставлення до навчання.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_4 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, репутації обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч. 2 ст.289 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.ст.104, 75 КК України, оскільки, виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 (з наступними змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" та в абз.1 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення; звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст.104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК).

Саме таке покарання, на думку суду, є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 статті 69 КК України.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 1510, 16 грн.

Речові докази по даному кримінальному провадженню згідно з положеннями ст. 100 КПК України підлягають поверненню потерпілим.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до вимог ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку в два роки обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289, ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та покарання призначеного за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 10.02.2022, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Початок строку відбування засудженим ОСОБА_5 покарання вираховувати з дня його затримання на виконання цього вироку.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не застосовувати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 16 коп.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у власності потерпілої ОСОБА_12 ; алюмінієвий друшляк розміром 30 см в діаметрі, алюмінієву миску ємністю сім літрів, алюмінієву каструлю ємністю п`ятнадцять літрів, алюмінієву каструлю ємністю чотири літри, алюмінієву каструлю ємністю п`ять літрів повернути потерпілій ОСОБА_13 ; алюмінієву каструлю ємністю дев`ять літрів, алюмінієву каструлю ємністю дванадцять літрів, алюмінієву каструлю ємністю вісімнадцять літрів повернути потерпілій ОСОБА_14 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Вирок ухвалено та проголошено 01.04.2022.

Головуючий суддя: ОСОБА_1