Справа № 545/989/22
Провадження № 1-в/545/239/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мігечаур Азербайджанської республіки , до засудження мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Азербайджану, не одруженого, без освіти,

Засудженого : 31.07.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 186,70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

Початок строку 24.06.2019 року, кінець строку 24.12.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув Ѕ частину строку покарання і довів своє виправлення.

Від засудженого та представника колонії на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав та проохав задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, вважає, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення, не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною

поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так , ОСОБА_5 засуджений 31.07.2020 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 152,70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, а саме за відкрите викрадення жужого майна ( грабіж ) та за зґвалтування.

Встановлено, що засудженим відбута 21/2 частина строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджений стягнень не мав, має 3 заохочення.

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_5 від 15.03.2021 року, затверджених начальником ДУ « Божковська ВК № 16 », він перебуваючи в ДУ « Миколаївський слідчий ізолятор » характеризувався посередньо, в подальшому характеризується також посередньо( а.о.с. 116,120 ).

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії Божковської виправної колонії від 15.03.2021 р. № 5, від 30.09.2021 року № 18, згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення. (а. о/с 118,122,140).

Згідно психологічної характеристики на засудженого вбачається, що рівень його інтелектуального розвитку низький, він цинічний, виявляє тенденцію до психологічного пресингу,важко адаптується до колективу, може вступати у конфлікті ситуації з іншими засудженими, не в повній мірі контролює свою поведінку ( а.о.с. 146 ).

ОСОБА_5 перебував і на даний час перебуває на профілактичному обліку, як особа схильна до вчинення самогубства ( а.о.с. 145 ).

Крім того, у зв`язку з порушенням ОСОБА_5 режиму утримання, дисциплінарною комісією установи 05.04.2022 року прийнято рішення провести з ним бесіду виховного характеру ( а.о.с. 150-153 ).

Лише згідно останньої характеристики на засудженого ОСОБА_5 , направленої до суду після подачі засудженим заяви про умовно-дострокове звільнення, а саме 01.06.2022 року, останній характеризується позитивно ( а.с. 18 ).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства;
повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Досліджені судом матеріали справи засудженого свідчать про те, що в його поведінці сталися позитивні зміни, які вказують, що він почав ставати на шлях виправлення, проте остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_5 твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довів свого виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Таким чином, суд враховуючи дані про особу засудженого , його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати , що сумлінною поведінкою та ставленням до праці він довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1