ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , представника служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської РДА Вінницької області ОСОБА_9 , інспектора ювенальної превенції сектору превенції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , студента третього курсу Державного вищого навчального закладу "Могилів-Подільський монтажно-економічний коледж", не одруженого, громадянина України, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 27 грудня 2019 року біля 20 год. 30 хв., перебуваючи неподалік місцевого клубу, що розташований по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, діючи умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що діє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, наніс кулаком правої руки два удари в область обличчя, а саме в ділянку нижньої щелепи потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта Могилів-Подільського міжрайонного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи Вінницької області № 59/12 від 04 березня 2020 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 27 грудня 2019 року біля 21 год. 00 хв., перебуваючи в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, він разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 поверталися зі шкільного вечора. Вони зупинилися неподалік сільського будинку культури, почали спілкуватися. В цей час до них підійшов потерпілий ОСОБА_7 , який перебував у стані сильного алкогольного чи наркотичного сп`яніння. ОСОБА_7 поводив себе неадекватно, ображав та висловлюватися до них нецензурною лайкою, показував свій статевий орган, пропонував їм теж зняти штани та показати свої, тоді почав обмовляти його матір, казав, що вона зловживає алкоголем та займається проституцією. Щоб уникнути конфлікту вони вирішили піти додому, однак ОСОБА_7 почав йти за ними та продовжував ображати. Така поведінка ОСОБА_7 його дуже обурила. Він підійшов до ОСОБА_7 , відвів його в сторону, попередив, щоб він припинив ображати його матір та повернувся до своїх товаришів. Однак ОСОБА_7 на його зауваження не реагував, почав кричати до нього, погрожував фізичною розправою. Щоб припинити конфілкт він попросив ОСОБА_7 , щоб він йшов додому, однак ОСОБА_7 схопив його за куртку та вдарив кулаком правої руки в обличчя. У відповідь він наніс кулаком правої руки два удари в обличчя ОСОБА_7 . Вважає, що це був самозахист. Від нанесених ударів вони впали на землю. Коли вони піднялися з землі, до них підійшли його товариші, розборонили, після чого ОСОБА_7 пішов в одному напрямку, а він з товаришами в іншому. Згодом його мати мала розмову з матір`ю ОСОБА_7 , після чого його мати частинами надавала матерільну допомогу на лікування ОСОБА_7 . В сільській раді його дід передав ОСОБА_7 в рахунок заподіяної ним шкоди 10000 гривень. У розписці потерпілий ОСОБА_7 вказав, що претензій до нього немає. Всього на лікування ОСОБА_7 було надано 26000 гривень. Він просив пробачення у ОСОБА_7 , однак примиритися не вдалося. Він ніколи не підтримував з ОСОБА_7 будь-яких відносин. На момент вчинення кримінального правопорушення йому виповнилося шістнадцять років. Алкогольних напоїв він не вживає. Вину визнає повністю, усвідомлює, що вчинив не правильно, шкодує про це. Просить суворо не карати, волі не позбавляти, дати йому можливість стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що 27 грудня 2019 року він перебував в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області. В період часу з 20 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. до нього зателефонував товариш, запропонував зустрітися та випити пива, однак, коли він прийшов у домовлене місце, товариша не було. Він випив пляшку пива та пішов до місцевого будинку культури, де проводили дозвілля обвинувачений ОСОБА_4 разом зі своїми товаришами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими. Він підійшов до них. ОСОБА_4 розпочав словесний конфлікт, звинувачував його, що нібито він викрав у його матері мобільний телефон та здав в ломбард. Після чого ОСОБА_4 наніс йому удар в обличчя, від якого він впав на землю, після чого ОСОБА_4 продовжував наносити йому удари, яких, на його думку, було більше двадцяти. Крім ОСОБА_4 його били всі, хто був на місці події, але хто саме не пам`ятає. Після чого його занесли за будинок культури. Через деякий час він опритомнів та біля 01 год. 30 хв. прийшов додому. Працівникам поліції він повідомив, що на момент події він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, відразу не міг пригадати всіх обставин події, пам`ятає лише перший удар. Він статевий орган не показував, жодних образ про матір ОСОБА_4 не висловлюв, ударів ОСОБА_4 не наносив, останній скористався тим, що він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, як наслідок у нього було виявлено перелом щелепи та прооперовано. Батьки обвинуваченого ОСОБА_4 надавали йому кошти на лікування. Вважає, що заподіяну шкоду йому відшкодовано не в повному обсязі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що 27 грудня 2019 року, перебуваючи в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, у вечірній час повертався разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 зі шкільного вечора, зупинились неподалік місцевого будинку культури, почали спілкуватися. До них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в нетверезому стані, почав до них чіплятися, нецензурно лаявся, показував статеві органи, перейшов на особистості з ОСОБА_4 , зокрема, щодо рідних останнього, що і призвело до конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Тоді останні відійшли від них на невелику відстань, де ОСОБА_4 наніс два удари правою рукою в обличчя ОСОБА_7 , після чого вони їх розборонили.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що 27 грудня 2019 року в період часу з 21 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., перебуваючи в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 , повертались додому зі шкільного вечора, зупинились неподалік місцевого будинку культури, почали спілкуватися. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в нетверезому стані, почав показувати статеві органи, пропонував їм зробити те ж саме, на що вони зробили йому зауваження, однак він почав ображати ОСОБА_4 , що призвело до конфлікту між ними, після чого вони відійшли в сторону, де ОСОБА_4 наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_7 , більше нічого не бачив, оскільки відразу пішов додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що в грудні 2019 року, перебуваючи в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, у вечірній час, разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 повертались додому зі шкільного вечора, зупинились неподалік місцевого будинку культури, почали спілкуватися. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в нетверезому стані, почав показувати статеві органи, чіплятися, нецензурно лаявся до них, ображав ОСОБА_4 , зокрема, образливо виражався на адресу матері останнього, внаслідок чого стався конфлікт. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 відійти в сторону, де вони почали штовхати один одного. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 два удари в обличчя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що 23 грудня 2019 року, перебуваючи в с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, у вечірній час, разом із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 повертались додому зі шкільного вечора, зупинились неподалік місцевого будинку культури, почали спілкуватися. В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , який перебував в нетверезому стані, почав показувати статеві органи, чіплятися, нецензурно лаятися до них, ображав їх, зокрема ОСОБА_4 , внаслідок чого між ними стався конфлікт. ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_7 відійти в сторону, де вони почали штовхати один одного. ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 два удари в обличчя.

В судовому засіданні за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 був допитаний судово-медичний експерт Могилів-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 , який пояснив, що повністю підтримує надані ним висновки, в яких дав відповіді на усі поставлені питання в межах обсягу дослідження, який не може змінювати на власний розсуд.
В судовому засіданні законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 його батько ОСОБА_5 пояснив, що на даний час його син ОСОБА_4 перебуває під його наглядом. Просить суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 та надати йому можливість стати на шлях виправлення.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської РДА Вінницької області ОСОБА_9 , інспектор ювенальної превенції сектору превенції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 просили суд суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_4 , волі не позбавляти та надати йому можливість стати на шлях виправлення.

Крім показань обвинуваченого, потерпілого, свідків, експерта суд бере до уваги наступні докази:

- заяву ОСОБА_7 від 01 січня 2020 року про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 (т. 2 а.к.п. 59);

- витяг витяг з ЄРДР про внесення 01 січня 2020 року в ЄРДР реєстрацію кримінального провадження № 0000003 про те, що 27 грудня 2019 року біля 20 год. 00 хв. ОСОБА_4 , житель с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, наніс йому тілесні ушкодження (т. 2 а.к.п. 60);

- висновок судово-медичного експерта Могилів-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 № 42/7 від 03 лютого 2020 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивчення медичної карти № 24019 стаціонарного хворого щелепно-лицьового відділення Вінницької ОДА BOKJI ім. ОСОБА_16 та рентген знімків № 36996, беручи до уваги дані обставини випадку вказані в постанові, експерт дійшов висновку, що у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи, який утворився від дії тупого предмету, можливо 27 грудня 2019 року, та належить до ушкоджень середньої тяжкості, яке спричинило тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, згідно п. 2.2.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень". Питання: "чи могли наявні на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворитись при падінні його з висоти власного зросту" у ході даної експертизи не вирішувалось, так як воно абстрактне внаслідок відсутності відпрацьованих версій такого можливого падіння (т. 2 а.к.п. 61);

- висновок судово-медичного експерта Могилів-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 № 59/12 від 04 березня 2020 року, відповідно до якого на підставі додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивчення медичної карти № 24019 стаціонарного хворого щелепно-лицьового відділення Вінницької ОДА BOKJI ім. ОСОБА_16 , медична карта № 930/146 хірургічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я, та беручи до уваги дані обставини випадку вказані в постанові, експерт дійшов такого висновку: у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи, який ускладнився підщелепним карбункулом зліва (який не входить в перелік небезпечних для життя станів, які розвиваються в клінічному перебігу ушкоджень), даний перелом утворився від дії тупого предмету, можливо 27 грудня 2019 року, та належить до ушкоджень середньої тяжкості, яке спричиняє тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, згідно п. 2.2.1 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", діагноз, який виставлений в медичній карті № 930/146 хірургічного відділення Могилів-Подільської ОЛІЛ: Остеохондроз шийного відділу хребта є захворюванням, тому не підлягає судово-медичній оцінці по ступеню тяжкості. Питання: "чи могли наявні на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворитись при падінні його з висоти власного зросту" у ході даної експертизи не вирішувалось, так як воно абстрактне внаслідок відсутності відпрацьованих версій такого можливого падіння (т. 2 а.к.п. 62-63);

- ухвала слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26 лютого 2020 року про надання слідчому Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 тимчасового доступу до документів, а саме історії стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в архіві КУ "Могилів-Подільська ОЛІЛ", з метою вилучення її оригіналу для проведення додаткової судово-медичної експертизи (т. 2 а.к.п. 64-65);

- ухвала слідчого судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 23 січня 2020 року про надання слідчому Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_17 тимчасового доступу до документів, а саме історії стаціонарного хворого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться в архіві Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова, з метою вилучення її оригіналу (т. 2 а.к.п. 66-67);

- висновок судово-медичного експерта Могилів-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи ОСОБА_15 № 3 від 02 січня 2020 року, відповідно до якого на підставі судово-медичної експертизи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та беручи до уваги дані обставини випадку вказані в постанові, експерт дійшов такого висновку: 1.2.3. При судово-медичному обстеженні у ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: синець зовнішнього кута лівого ока, садна на тильній поверхні правої кисті у основи 3-5 пальців, які утворились від дії тупого предмета, яким могла бути і зжата у кулак рука нападаючого, по механізму - удар, механізм утворення даних тілесних ушкоджень відповідає механізму їх нанесення, на які він посилається, можливо 27 грудня 2019 року та належать всі у сукупності та кожне окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше щести днів, згідно п. 2.3.2Б "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень". 4. Садни на тильній поверхні правої кисті у основи 3-5 пальців у ОСОБА_4 , могли утворитись під час нанесення ударів кулаком об інший (т. 2 а.к.п. 68);

- звіт про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього ОСОБА_4 (т. 2 а.к.п. 69-70).

Згідно ухвали Барського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2021 року за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 призначено додаткову судово-медичну експертизу. Відповідно до висновку судово-медичного експерта Могилів-Подільського районного відділення судово-медичної експертизи Вінницького обласного бюро СМЕ ОСОБА_15 № 11/2 від 24 січня 2022 року. На підставі судово-медичної експертизи, підсумку експерта № 42/7 та № 59/12 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вивчення ренген знімка № НОМЕР_1 на його ім`я, та беручи до уваги дані обставини випадку вказані в постанові, експерт дійшов до такого висновку: 1.2. У ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження: перелом нижньої щелепи, який утворився від дії тупого предмету, можливо 27 грудня 2019 року, та належить до ушкоджень середньої тяжкості, яке спричиняє тривалий розлад здоров`я більше 21 доби, згідно п. 2.2.1 в "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень". 3. Питання: "чи могли наявні на тілі ОСОБА_7 тілесні ушкодження утворитись при падінні його з висоти власного зросту" у ході даної експертизи не вирішувалось, так як воно абстрактне внаслідок відсутності відпрацьованих версій такого можливого падіння. В медичній картці № 174/46 на ім`я ОСОБА_7 рентген знімок № 36996 від 29 грудня 2019 року описаний не був, також не має записів про травмування грудної клітини з переломом ребер. Тому це питання в попередніх експертизах № 42/7 та № 59/12 не розглядалося. Наданий на експертизу рентген знімок № 36996 від 29 грудня 2019 року був описаний 24 січня 2022 року лікарем рентгенологом ОСОБА_18 , в заключені костно- травматичних змін ребер не відмічається (т. 3 а.к.п. 28-29).

Вказані вище докази суд бере до уваги, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог закону і вважає їх допустимими.

Під час розгляду кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_7 адвокатом через канцелярію суду було долучено флешнакопичувач HI-RALI 4 GB із відеозаписом (а.к.п. 124 т. 1), на якому, як зазначено в заяві адвоката до суду від 07 вересня 2020 року, видно як обвинувачений ОСОБА_4 наносив удари потерпілому ОСОБА_7 (а.к.п. 123 т. 1).

В судовому засіданні вказаний відеозапис було переглянуто, учасники судового розгляду висловили свою думку, зокрема, прокурор ОСОБА_3 повідомила, що на момент досудовго розслідування про відеозапис їй нічого не було відомо, тому надати оцінку вказаному доказу не має змоги, потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що відео йому передали, однак він не може повідомити про дану особу, така домовленість, зазначив, що на відео відображені події, які мали місце того вечора, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому нічого не відомо про дане відео, на відео не він, законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 вказав, що про дане відео йому нічого не відомо, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що із даного відео неможливо встановити хто саме наносив тілесні ушкодження ОСОБА_7 , просив визнати даний доказ неналежним та недопустимим, оскільки суд досліджує лише оригінали доказів та стверджував, що не надано оригіналу пристрою з якого здійснено запис та на якому містяться відомості.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що даний доказ не відповідає визначеним кримінальним процесуальним законодавством критеріям щодо його належності, а тому не бере даний доказ до уваги.

Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України - тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, яке класифікується як нетяжкий злочин, бере до уваги повні і всебічні відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, що підтверджується копією паспорта громадянина України, № 001642042, видано 13 березня 2018 року, орган що видав - 0526 (т. 1 а.к.п. 113), задовільний стан здоров`я, про що обвинувачений повідомив суду та підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької районної ради Вінницької області" № 97 від 25 березня 2020 року (т. 2 а.к.п 71), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т. 2 а.к.п 77), раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ (т. 2 а.к.п. 78), його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, поведінку до вчинення кримінального правопорушення та після нього, згідно даних довідки-характеристики Вендичанської селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 126 від 16 травня 2022 року ОСОБА_4 навчається в Могилів-Подільському монтажно-економічному коледжі, в громадських місцях та побуті поводить себе добре (т. 3 а.к.п. 95), згідно акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного комісією у складі сільського голови Лучинченської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області ОСОБА_19 , секретаря сільської ради ОСОБА_20 , землевпорядника ОСОБА_21 , стан проживання сім`ї ОСОБА_4 задовільний (т. 2 а.к.п. 62 ).

Крім того, суд бере до уваги висновок досудової доповіді від 23 січня 2020 року, яка складена Мурованокуриловецьким районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , де зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 та його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосуванню соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: продовження навчання в навчальному закладі; участь у виховних заходах; проведення індивідуально-профілактичної роботи із неповнолітнім та членами його сім`ї, спільно з фахівцями служби у справах дітей, сім`ї та молоді та працівниками правоохоронних органів. У разі якщо суд дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, орган з питань пробації вважає доцільним покласти на нього обов`язки передбачені статтями 76, 104 КК України (т.1 а.к.п. 94-95).

Щодо обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, то суд дійшов такого висновку.
В частині першій статті 66 КК України наведено перелік обставин, які пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що обвинувачений ОСОБА_4 надавав кошти на його лікування, що підтверджується копією квитанції від 31 січня 2020 року на суму 12060 грн 30 коп. (т. 2 а.к.п. 86) та копією розписки від 07 лютого 2020 року про отримання ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 10000 грн від ОСОБА_4 (т. 2 а.к.п. 85), однак вважає, що обвинувачений не в повному обсязі відшкодував йому заподіяну шкоду, тому потерпілий залишив за собою право звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства у разі, якщо ОСОБА_4 не відшкодує йому збитки у повному обсязі.
За таких підстав, до обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Щодо наданих сторонами кримінального провадження довідок, які характеризують особу потерпілого, то суд дійшов такого висновку.

Так, прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 додала до матеріалів кримінального провадження оновлену довідку-характеристику щодо потерпілого ОСОБА_7 , видану Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області № 127 від 16 травня 2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_7 проживає без реєстрації в с. Лучинчик Могилів-Подільського району Вінницької області зі своєю співмешканкою ОСОБА_22 , останній ніде непрацює, за час проживання на території сільської ради зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями (а.к.п. 95 т. 3). Попередня довідка-характеристика щодо потерпілого ОСОБА_7 , видана Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області № 15 від 09 січня 2020 року, за змістом аналогічна останній (а.к.п. 84 т. 2).

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначила, що дана характеристика не може бути долучена, оскільки ОСОБА_7 не проживає на території сільської ради та постійно проживає в м. Одесі, долучила характеристику, яку, як повідомила адвокат, надав їй потерпілий, де зазначено, що ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_3 , згідно бази даних "Армор" до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягався, сусіди за місцем проживання характеризують його з позитивної сторони. При цьому, в характеристиці не зазначено протягом якого часу ОСОБА_7 проживає чи проживав по АДРЕСА_3 , не вказано прізвищ сусідів, не має дати складання характеристики тощо (а.к.п. 97 т. 3).

Встановлено, що згідно даних, які містяться в обвинувальному акті, реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, потерпілий ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_1 (а.к.п. 2-5 т. 1). Таку ж адресу зазначив власноручно потерпілий ОСОБА_7 у своїй заяві від 01 січня 2020 року до Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області про нанесення йому 27 грудня 2019 року ОСОБА_4 тілесних ушкоджень (а.к.п. 59 т. 2).

Вказане дає підстави вважати, що належним документом у даному випадку є довідки-характеристики щодо потерпілого ОСОБА_7 , видані Вендичанською селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області за № 5 від 09 січня 2020 року та за № 127 від 16 травня 2022 року (а.к.п. 95 т. 3).

Однак, ураховуючи те, що учасники судового розгляду, які подали, зазначені вище, характеристики щодо потерпілого ОСОБА_23 не обгрунтували, яке доказове значення у кримінального провадження мають матеріали, які є характеризуючими даними щодо потерпілого, тому суд не бере їх до уваги.

Щодо позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 , висловленої ним під час промови у судових дебатах, то суд дійшов такого висновку.

Під час промови в судових дебатах захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 зазначив, що на його думку, обвинувачений ОСОБА_4 не потребує застосування покарання, тому просив звільнити ОСОБА_4 від покарання на підставі ст. 105 КК України та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження строком на один рік або застосувати кілька примусових заходів виховного характеру, які передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.

Після закінчення промов учасники судових дебатів репліками не обмінювалися, своєї думки щодо позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 не висловили.

Статтею 497 КПК України визначено порядок застосування до неповнолітнього обвинуваченого заходів виховного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 497 КПК України якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 497 КПК України з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру може бути складене і надіслане до суду за умови, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник проти цього не заперечують.

Згідно з ч. 3 ст. 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Тобто, законодавцем встановлено певний порядок розгляду клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, який, у даному випадку, не витримано, тому суд не має змоги дати оцінку щодо наявності або відсутності правових підстав щодо застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, з урахуванням означеного.

Щодо понесених потерпілим ОСОБА_7 витрат на правову допомогу, то суд дійшов такого висновку.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмір.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Згідно розрахунку витрат за надання правничої допомоги потерпілому ОСОБА_7 , складеного 16 травня 2022 року представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 , загальна сума витрат на правову допомогу складає 10800 грн (т. 3 а.к.п. 92).

З урахуванням, зазначеного вище, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 слід стягнути здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а саме на правову допомогу у розмірі 10800 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням йому іспитового строку та покладенням на нього певних обов`язків.
На підставі статей 65-67, 75, 76, 104 КК України, керуючись ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, частинами 1, 2 ст. 371, ст. 374, частинами 1, 3, 6, 7 ст. 376, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі статтей 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік.
Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_7 витрати на правову допомогу у розмірі 10800 (десять тисяч вісімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя ОСОБА_1