ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3724/22
провадження № 1-кс/753/662/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 190 Кримінального кодексу України,

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 строком на два місяці з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що приблизно на початку грудня 2021 року, точний час у ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_7 виникла необхідність орендувати складське приміщення з відповідними умовами для збереження товару для подальшої його реалізації.

З метою вирішення вказаного питання ОСОБА_7 домовився з ОСОБА_8 , з яким вони тривалий час товаришують, про те, що він перевезе свій товар до останнього на склад, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а за використання площі складського приміщення сплачуватиме орендну плату в розмірі 4000 гривень, та комунальні послуги в сумі близько 2500 гривень за місяць. На виконання умов усної домовленості ОСОБА_8 передав комплект ключів від складу, а ОСОБА_7 перевіз на вказану адресу товар, а саме: одноразові електронні сигарети в кількості 29 ящиків, з яких на 1500 затяжок 7 200 штук, вартістю 145 гривень кожна, та на 1800 затяжок 4 400 штук, вартістю 180 гривень кожна, а всього на загальному суму 1 836 000 гривень. Письмово договір укладено не було, за домовленістю, товар на складі мав зберігатись до 1 квітня 2022 року.

Періодично ОСОБА_7 відвідував складське приміщення за вищевказаною адресою з метою перевірки наявності та стану зберігання власного товару. Востаннє товар знаходився на місці 18 березня 2022 року.

Однак, 19 березня 2022 року у зв`язку з воєнними діями на території України, зокрема в м. Києві, ОСОБА_7 був вимушений разом зі своєю сім`єю покинути територію м. Києва та тимчасово переїхати в Кіровоградську область.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_4 , де в ході спілкування у останніх виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_7 в особливо великому розмірі, шляхом обману.

Так, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що товар, який перебуває в складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: одноразові електронні сигарети в кількості 29 ящиків, з яких на 1500 затяжок 7 200 штук, вартістю 145 гривень кожна, та на 1800 затяжок 4 400 штук, вартістю 180 гривень кожна, а всього на загальному суму 1 836 000 гривень належить ОСОБА_7 , погодився на пропозицію ОСОБА_4 , яка полягала в пред`явленні потерпілому ОСОБА_7 підробленого акту про примусове відчуження або вилучення вказаного майна, внаслідок чого, ввівши в оману потерпілого ОСОБА_7 , заволодіти його майном.

Слідчий вказує, що 24 березня 2022 року о 10 год. 58 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_8 надав доступ до складського приміщення, де зберігалося майно, що належить ОСОБА_7 , та разом з ОСОБА_4 загрузив до автомобіля марки «Nissan Pathfinder», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, коробки з товаром.

В подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 надав ОСОБА_8 фото із зображенням «Акту про примусове відчуження або вилучення майна».

26 березня 2022 року ОСОБА_8 переслав фото цього акту ОСОБА_7 та повідомив йому неправдиву інформацію, що у приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений обшук, під час якого працівниками поліції було виявлено та вилучено ящики з товаром, який належить ОСОБА_7 .

В результаті чого ОСОБА_8 та ОСОБА_4 шляхом обману, за попередньою змовою групою осіб, заволоділи майном ОСОБА_7 , а саме: одноразовими електронними сигаретами в кількості 29 ящиків, з яких на 1500 затяжок 7 200 штук, вартістю 145 гривень кожна, та на 1800 затяжок 4 400 штук, вартістю 180 гривень кожна, а всього на загальному суму 1 836 000 гривень, які останні привласнили та у подальшому розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинене в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України підозрюється: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Києва, українець, громадянин України, який має вищу освіту, не одружений, працює у ТОВ «Київкомплект» на посаді директора, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

Слідчий зазначає, що наявність підозри у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 2 квітня 2022 року; протоколами огляду місця події; протоколом обшуку; протоколом допиту потерпілого; протоколами допитів підозрюваних; іншими матеріалами кримінального провадження, в їх сукупності.

4 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Наявність ризику незаконно впливати на потерпілого підтверджується тим, що потерпілий надає покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на нього, підозрюваний також може здійснювати вплив та тиск на потерпілого, адже останній судом безпосередньо не допитаний, а підозрюваному відомо його місце роботи та проживання

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним вище ризикам слідчий мотивує тим, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна; з оточення підозрюваного відсутні особи, які заслуговують на довіру та могли б бути поручителями; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде не дієвим, оскільки підозрюваний визначив для себе вчинення тяжкого злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, та не зможе перешкодити від переховування від органів досудового розслідування та суду.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і захиснику підозрюваного .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначив про необґрунтованість підозри, посилаючись на недоведеність суми завданих збитків та встановлення вартості майна лише зі слів потерпілого, наголошував на недоведеності заявлених ризиків, вказавши, що підозрюваний не ухиляється від явки до слідчого та суду, не впливав на потерпілого та не спілкувався з ним, надав відомості, що характеризують підозрюваного, його соціальні зв`язки, і просив застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав позицію захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, а також документи, надані захисником і долучені судом в засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000994, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 2 квітня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

4 квітня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз норм законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

- чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

- чи наявні ризики кримінального провадження;

- чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам;

- індивідуальні обставини щодо підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, дослідивши додані до клопотання слідчого матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, і містяться у: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 2 квітня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив про заволодіння за адресою АДРЕСА_1 невстановленими особами електронними цигарками «ELF BAR» у кількості 29 ящиків на загальною вартістю 1 836 000 гривень; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 3 квітня 2022 року; протоколом огляду відеозапису від 3 квітня 2022 року, згідно з яким 24 березня 2022 року у період часу з 10 год. 58 хв. до 11 год.21 хв. зі складського приміщення за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 завантажили до автомобіля марки «NISSAN PATHFINDER», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, коробки, які ззовні та за об`ємом схожі на коробки, в яких знаходилися одноразові сигарети, належні потерпілому; протоколом обшуку від 4 квітня 2022 року, з якого вбачається, що під час обшуку автомобіля марки «NISSAN PATHFINDER», д.н.з. НОМЕР_1 , виявлено та вилучено, зокрема, акт про примусове відчуження або вилучення майна, три одноразових електронних сигарети «ELF BAR»; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 та протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про обрання запобіжного заходу, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання. Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Доводи захисника, наведені під час судового засідання щодо недоведеності вартості товару слідчий суддя суд відхиляє, виходячи з того, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, обсяг обвинувачення та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя, оцінюючи в сукупності всі обставини, враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацію майна, отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення для можливого ризику переховування, а тому посилання прокурора на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є явно необґрунтованими та безпідставними.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з того, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та їх дослідження, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин заборона спілкуватися з певними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них зумовлена необхідністю забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Беручи до уваги наведені у клопотанні обставини заволодіння майном потерпілого, зокрема, попереднє знайомство ОСОБА_4 з потерпілим, використання акту відчуження майна на користь Збройних Сил України та зловживання таким чином їх авторитетом та значимістю для вчинення протиправних дій, які інкримінуються підозрюваному, слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілого, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до нього, підозрюваний може здійснювати вплив на потерпілого з метою спонукання до ненадання, зміни показань, перекручування або спотворення обставин.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження, зокрема, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів та інших осіб, що може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів.

Крім вищевикладених, оцінюючи інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує при обранні запобіжного заходу: вагомість на даному етапі наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; вік підозрюваного та відсутність підтверджених належним чином даних, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою; сімейний стан підозрюваного. Водночас стан здоров`я членів сім`ї підозрюваного та характеризуючі дані про підозрюваного, який раніше не судимий, самі по собі не свідчать про міцність соціальних зв`язків такого ступеню, щоб вони могли запобігти заявленим ризикам, оскільки ці обставини існували і до пред`явлення підозри, однак не стали достатнім стримуючим фактором, здатним запобігти протиправній поведінці підозрюваного та вчинення ним дій, які йому інкримінуються органом досудового розслідування.

Врахувавши наявність обставин, які підтверджують доводи прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб переважити бажання особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, бере до уваги обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, і тяжкість злочину, реальність ризику переховування та впливу на потерпілого та іншого підозрюваного, безпосередній об`єкт інкримінованого злочину, у зв`язку із чим, з урахуванням вказаних критеріїв у їх сукупності, дійшов висновку про визначення на даному етапі досудового розслідування ОСОБА_4 застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка не є завідомо непомірною для підозрюваного та буде співмірною з наявними ризиками і в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 7, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
1. Клопотання слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 4 червня 2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити підозрюваному ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у виді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Покласти на ОСОБА_4 у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із потерпілим, підозрюваним у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків визначити до 4 червня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю. У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1