ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
секретар судового засідання ОСОБА_2 ;
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення:
- ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Митки Барського району Вінницької області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, пенсіонерка, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;
- ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Митки Барського району Вінницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одружений, повідомив суду, що є особою з інвалідністю другої групи, однак, згідно з даними копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 245000, ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.05.2022, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_8 ,
УСТАНОВИВ:
14.10.2020 близько 18:00 години ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_4 знаходилися у АДРЕСА_2 , де у них на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла сварка із сусідом ОСОБА_7 . Під час сварки ОСОБА_4 розпочав бійку з ОСОБА_7 , у ході якої вони впали на землю та боролися між собою. У цей час ОСОБА_3 умисно нанесла ОСОБА_7 один удар правою ногою у ліву частину обличчя. Унаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 134 від 19.10.2020, у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
14.10.2020 близько 18:00 години ОСОБА_4 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 знаходилися у АДРЕСА_2 , де у них на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла сварка із сусідом ОСОБА_7 . Під час сварки ОСОБА_4 обома руками штовхнув ОСОБА_7 у груди, внаслідок чого останній впав на землю. У подальшому ОСОБА_4 умисно почергово правим та лівим кулаками наніс декілька ударів по обличчю ОСОБА_7 . Унаслідок чого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 134 від 19.10.2020, у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на спинці носа, саден біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, крововиливу у слизову оболонку нижньої губи посередині, травматичної ампутації 1, 2-го зубів на нижній щелепі справа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального проступку визнала частково. Суду пояснила, що 14.10.2020 близько 18:00 години до неї подзвонила її знайома ОСОБА_9 (свідок ОСОБА_10 ) і сказала, щоб вона вийшла на вулицю, оскільки ОСОБА_7 вдарив її сина ОСОБА_11 палицею. Обвинувачена вибігла на вулицю і побачила біля паркану ОСОБА_11 ( ОСОБА_4 ), у нього зі скроні текла кров, руки покусані, та намагалася врятувати сина. ОСОБА_12 лежав на землі, ОСОБА_13 сидів на ньому, однак саме ОСОБА_12 бив ОСОБА_13 . Коли ОСОБА_13 намагався піднятися, то ОСОБА_12 ще сильніше бив його. Новаківський тримав Мудрицького, щоб той не бив його. Обвинувачена повідомила, що руками потерпілого не била, оскільки раніше він їй зламав пальця, ногою відводила руки потерпілого, щоб той не бив ОСОБА_13 , можливо один раз промахнулася та вдарила ОСОБА_12 у голову. Вона кричала про допомогу, ОСОБА_14 прибіг та відтягнув Мудрицького від ОСОБА_13 .
На запитання прокурора обвинувачена пояснила, що ОСОБА_12 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_13 , а саме бив його руками та колінами у спину, а її син ловив потерпілого за руки, щоб той його не бив. У сина була кров на скронях, на потерпілому крові не було. ОСОБА_12 свідомість не втрачав, коли встав, то намагався вдарити ОСОБА_11 . Вказала, що її син фізично не здоровий щоб битися. Коли прибігла на місце події, то бачила як ОСОБА_11 з ОСОБА_12 борються біля паркана, а потім разом впали, потерпілого вона не кидала. З заявами у поліцію щодо нанесення їм тілесних ушкоджень не зверталися.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального проступку визнав частково, пояснив, що ОСОБА_12 зламав його мамі ( ОСОБА_15 ) руку, він про це не знав, а дізнався 14.10.2020. До цього часу конфліктів з потерпілим у нього не було. 14.10.2020 ОСОБА_4 вийшов зустрічати череду, побачивши ОСОБА_12 , запитав навіщо той зламав матері руку, «слово за слово», розпочався конфлікт та ОСОБА_12 вдарив ОСОБА_13 палицею у ліву брову, потім вони впали, качалися, брикалися. Потім вибігли дівчата, що були у гостях у ОСОБА_16 , та дружина з дочкою потерпілого, розтягнули їх і вони порозходилися.
На запитання прокурора обвинувачений пояснив, що ОСОБА_12 пошкрябав йому обличчя та покусав руки. Потерпілому не наносив ударів в область губи, у голову може раз вдарив. Сидів на потерпілому, тримав його одною рукою за руку, а іншою - прикривався. Не пам`ятає, коли вибігла ОСОБА_13 , не бачив, щоб вона наносила тілесні ушкодження потерпілому, вона праву руку Мудрицького відводила ногою. Жодних ушкоджень у потерпілого не бачив. Пам`ятає, що його забрав брат, а ОСОБА_12 - падчерка.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що усе відбувалось так, як зазначено у обвинувальному акті. Доповнив, що 14.10.2020 близько 19:00 год. він вийшов на вулицю зустрічати корову з пасовища. Вибіг ОСОБА_17 , зловив його за верхній одяг та почав шарпати, за ним вибігла ОСОБА_18 з сином ОСОБА_19 , кинули потерпілого з ніг, одразу били кулаками, він намагався відвертатися, а як вже почала бити ногами ОСОБА_20 він втратив свідомість, хто приніс його у будинок не знає.
На запитання прокурора потерпілий пояснив, що з обвинуваченою ОСОБА_13 у них був конфлікт за люцерну ще до цих подій. ОСОБА_17 кинув його на землю, сів зверху та почав бити, перший удар наніс правою рукою у область між очима, далі бив кулаками в обличчя, вибив 2 зуба, приблизно наніс 10 ударів. Коли обвинувачений звалив потерпілого на землю підбігла ОСОБА_3 та почала бити його кулаками, а потім ногами. Просив карати суворо обвинувачених.
На запитання захисника обвинуваченої потерпілий пояснив, що не пам`ятає скільки ударів йому нанесли, били кулаками по голові, а потім ногами у праве плече і по голові. Новаківський сидів зверху на ньому та бив кулаками, зокрема, у ділянку скронь та очей. ОСОБА_11 і ОСОБА_20 били його одночасно, ОСОБА_21 стояв позаду п`яний. Потерпілий зазначив, що лікувався вдома за призначенням лікаря. У нього були вибиті зуби, синці під очима, сліди побиття на скронях, голові.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що 14.10.2020 вона знаходилася у будинку, почула з вулиці дуже гучні жіночі крики. Подумала, що то собаки Новаківських напали на людей, оскільки це було неодноразово. Вона вибігла на вулицю та побачила, що лежить ОСОБА_12 , зверху на ньому сидить ОСОБА_17 , а ОСОБА_18 та інший її син стоять біля них. Також було троє дівчат і ще двоє свідків, які у подальшому відмовилися свідчити. Одна з дівчат зупиняла машини, оскільки самі не могли стягнути ОСОБА_13 з ОСОБА_12 , коли зупинилася якась з машин, то їх розборонили. Новаківська погрожувала дівчатам, що так само з ними розбереться. Мудрицькому допомогли підвестися дівчата, він вже був без свідомості і свідок з дочкою завели Мудрицького додому.
На запитання прокурора свідок пояснила, що у ОСОБА_12 були розбиті губи, ніс, обличчя було закривавлене, вибиті зуби. Як ОСОБА_13 наносила тілесні ушкодження свідок не бачила.
На запитання захисника обвинуваченої свідок пояснила, що коли розтягували обвинуваченого з потерпілим були дівчата та Московчуки. Двоє водіїв зупинилися і відтягнули ОСОБА_4 від потерпілого.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що 14.10.2020 вона зі своїми подругами приїхала у гості до ОСОБА_16 . Через вікно побачили, що на вулиці щось відбувається, коли вибігли з будинку, то побачили бійку. Потерпілий, як пізніше стало відомо - ОСОБА_12 , лежав на землі, а обвинувачений, як пізніше стало відомо, ОСОБА_17 сидів на ньому та наносив удари, ОСОБА_13 трималася за паркан і ногами била потерпілого по голові.
На запитання прокурора свідок пояснила, що відтягували ОСОБА_13 вона та її подруги, а він пручався. Приблизно бачила п`ять ударів, які ОСОБА_13 наніс ОСОБА_12 . У обвинуваченого були руки у крові, на обличчі крові не було.
На запитання захисника обвинуваченої свідок пояснила, що бійка тривала приблизно 10 хв, при цьому потерпілий лежав і не рухався. Коли відтягнули ОСОБА_13 , то вони ще намагалися битися - дістати потерпілого ногами. Новаківська ОСОБА_20 багато ударів наносила ногою у голову потерпілому. ОСОБА_16 не виходив зі свого подвір`я, мабуть, не хотів втручатися у цей конфлікт, бо вони сусіди.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_24 суду пояснила, що 14.10.2020 вона зі своїми подругами приїхала у гості до ОСОБА_16 . Через вікно побачили, що на вулиці щось відбувається. Вибігли з будинку та побачили бійку. Коли свідок підбігла, побачила, що ОСОБА_12 лежав на землі, ОСОБА_17 сидів на ньому та бив його, обличчя у потерпілого не було видно, оскільки все було закривавлене. Новаківська трималася за паркан та била ногою потерпілого у голову. Намагалися розборонити бійку, однак ОСОБА_13 неможливо було відтягнути від ОСОБА_12 . Свідок також зазначила, що нікого з учасників бійки вона не знала раніше.
На запитання прокурора свідок пояснила, що бійка тривала близько 15 хв. Новаківський дуже багато ударів наносив по обличчю потерпілого. Мудрицький лежав увесь у крові, навіть ознак життя не подавав. Новаківська також багато ударів наносила ногою, коли свідки її відтягнули, вона повернулася і знову продовжувала бити ногою потерпілого. Потерпілого додому завела його дружина і дочка.
На запитання захисника обвинуваченої свідок пояснила, що з подругами разом відтягнули обвинуваченого від потерпілого. У ОСОБА_4 були у крові кисті рук. ОСОБА_16 участь у цих подіях не приймав.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що 14.10.2020 вона з ОСОБА_12 разом йшли за коровами, коли проходили біля ОСОБА_4 , той спитав у Мудрицького навіщо він маму вдарив, а свідок пішла далі, чула, що вони говорили на підвищених тонах. Коли вона уже повертала у свою вулицю, то озирнулася і побачила як ОСОБА_13 тримав ОСОБА_12 за руку, а ОСОБА_12 замахнувся якимось маленьким патичком на ОСОБА_11 . Далі вона нічого не бачила, прийшла додому і зателефонувала матері ОСОБА_13 та падчерці ОСОБА_12 і розповіла про ці події.
На запитання захисника обвинуваченої свідок пояснила, що бачила як ОСОБА_12 замахнувся маленькою палицею на ОСОБА_11 , чи вдарив його не бачила.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 є її вітчимом; 14.10.2020 близько 18:00 год. вона знаходилася на кухні у своєму будинку. Сусіди покликали її на вулицю, коли вона вибігла, то побачила побитого вітчима. Після чого, вітчима підняли і сперли на штахети. У ОСОБА_7 було багато крові на обличчі, все у крові: зуби, ніс, губа, плече. Обвинувачені не приходили вибачатися до її вітчима. Самої бійки вона не бачила.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та обставини його вчинення, підтверджуються показаннями потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження, а саме, даними:

- заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2020, відповідно до змісту якої 14.10.2020 близько 18:00 год. по АДРЕСА_2 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 нанесли йому тілесні ушкодження;

- акта судово-медичного обстеження № 133 від 15.10.2020;
- висновку експерта № 134 від 19.10.2020, відповідно до даних якого у ОСОБА_7 , серед іншого, виявлено синці навколо лівого ока; вказані ушкодження виникли унаслідок травмуючої дії - удару (контрудару), стиснення та тертя тупим предметом (предметами), за давністю утворення можуть відповідати терміну, що вказаний у постанові, 14.10.2020, та належать до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.2. "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 року);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 з фототаблицями, що проводився у службовому кабінеті № 20 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області за участі підозрюваної ОСОБА_3 та понятих, відповідно до якого ОСОБА_3 на манекені показала де знаходився потерпілий - лежав на землі обличчям до верху, де вона знаходилася біля потерпілого, коли той лежав на землі і боровся з її сином, та продемонструвала як вона нанесла правою ногою удар потерпілому у голову зліва.
Витяг з ЄРДР, рапорт помічника чергового СРПП № 4 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_27 від 14.10.2020, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.
Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та обставини його вчинення, підтверджуються показаннями потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження, а саме, даними:

- заяв ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.10.2020 та 21.10.2020, відповідно до змісту яких 14.10.2020 близько 18:00 год. навпроти будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 нанесли йому тілесні ушкодження;

- акта судово-медичного обстеження № 133 від 15.10.2020;
- висновку експерта № 134 від 19.10.2020, відповідно до даних якого у ОСОБА_7 , серед іншого: 1) виявлено: синці на спинці носа в лівій скроневій ділянці голови, садна біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по передній поверхні правої гомілки у нижній третині, крововилив у слизову оболонку нижньої губи посередині, травматична ампутація 1, 2-го зубів на нижній щелепі справа; 2) за медико-морфологічними ознаками вказані ушкодження виникли унаслідок травмуючої дії- удару (контрудару), стиснення та тертя тупим предметом (предметами), за давністю утворення можуть відповідати терміну, що вказаний у постанові, 14.10.2020; 3) синці на спинці носа в лівій скроневій ділянці голови, садна біля зовнішнього краю лівої надбрівної дуги, по передній поверхні правої гомілки у нижній третині, крововилив у слизову оболонку нижньої губи посередині за ознакою тривалості розладу (не більше як шість днів), - належать до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я (п. 2.3.2. "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 року); травматична ампутація 1, 2-го зубів на нижній щелепі справа, як за ознакою розладу здоров`я (тривалістю понад шість днів, але не більше три тижні /21 день/), так і за ознакою незначної стійкої втрати працездатності (втрата загальної працездатності до 10 %), належить до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну стійку втрату працездатності (п. 2.3.1. "а", "б" "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 року);
- протоколу проведення слідчого експерименту від 30.10.2020 з фототаблицями, що проводився у службовому кабінеті № 20 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області за участі підозрюваного ОСОБА_4 та понятих, відповідно до якого ОСОБА_4 вказав як він двома руками штовхнув ОСОБА_7 , від чого останній разом з ним впав на землю. Далі ОСОБА_4 вказав як він, сидячи зверху на потерпілому, розпочав з ним боротися та правим кулаком наніс удари в обличчя останньому.
Витяг з ЄРДР, рапорт помічника чергового СРПП № 4 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_27 від 14.10.2020, що надані прокурором, стверджують допустимість доказів, здобутих у ході досудового розслідування та досліджених у ході судового розгляду.
Суд не приймає показання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо обставин події, оскільки вони суперечать даним інших доказів у кримінальному провадженні даним письмових доказів та показань свідків, які є незацікавленими у кримінальному провадженні особами, їх показання є узгодженими між собою, а також повідомлені ними обставини повністю узгоджуються з даними письмових доказів.
У судових дебатах захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 вказав на те, що позиція захисту полягає у тому, що вони не заперечують, що обвинувачена наносила удари, однак вважають, що ОСОБА_3 діяла у стані необхідної оборони. Обвинувачена побачила, що її син з потерпілим перебували на землі, та намагалася захистити сина. Таким чином, захисник вважає, що ОСОБА_3 діяла у межах необхідної оборони, не перевищила такі межі, що виключає кримінальну протиправність діяння. Просив обвинувачену виправдати, а справу закрити.
Надаючи оцінку твердженням захисту про те, що обвинувачена ОСОБА_3 діяла у межах необхідної оборони, суд бере до уваги правові висновки Верховного Суду, що висловлені у постановах від 15.06.2021 у справі № 570/1055/19 (щодо правової характеристики складу стану необхідної оборони) та від 12.05.2020 у справі № 748/1226/18 (щодо характеру посягання, яке може викликати стан необхідної оборони), а також виходить з такого.
Відповідно до положень ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Згідно з роз`ясненнями, що надані у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 "Про судову практику у справах про необхідну оборону", слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_28 , який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_15 чи ОСОБА_29 , що у свою чергу могло викликати у ОСОБА_3 невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.
Відтак, у суду відсутні підстави для встановлення обставини, що виключає кримінальну відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 , такої як дії у стані необхідної оборони.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.12.2021 у справі № 154/215/19.
Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 повністю доведена і її дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_3 підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок.
При обранні міри покарання обвинуваченій, суд ураховує: що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 раніше не судима, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними характеристики Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області від 20.10.2020 № 87; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства «Барська центральна районна лікарня».
До обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої, прокурор відніс активне сприяння розкриттю кримінального проступку, однак під час судового розгляду, на думку суду, вказана обставина не знайшла свого підтвердження.
До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.
Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, тому дані питання судом не вирішувалися.
Обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню за вчинений кримінальний проступок.
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд ураховує: що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ; посередньо характеризується за місцем проживання, що підтверджується даними характеристики Войнашівської сільської ради Барського району Вінницької області від 20.10.2020 № 88; згідно з даними копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 245000 ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності на строк до 01.05.2022; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, що підтверджується даними довідки Комунального некомерційного підприємства «Барська центральна районна лікарня».
До обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, прокурор відніс активне сприяння розкриттю кримінального проступку, однак під час судового розгляду, на думку суду, вказана обставина не знайшла свого підтвердження.
До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу.
Речові докази, судові витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, тому дані питання судом не вирішувалися.
На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 376 КПК України та ст. 65-67 КК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить одну тисячу триста шістдесят гривень.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя