Справа № 487/8279/21
Провадження № 1-кп/487/408/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження №0001256 від 21.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, військовослужбовець ЗСУ, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, ОСОБА_3 придбав компоненти для виготовлення психотропної речовини амфетамін, за допомогою яких, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно виготовив психотропну речовини, обіг якої обмежено амфетамін, загальною вагою 0,5493 г, яку в подальшому незаконно зберігав за вказаною адресою для власного вживання, без мети незаконного збуту, та яку 21.07.2021 вилучено працівниками поліції в ході проведеного санкціонованого обшуку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, а саме незаконне виготовлення та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Крім того, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, з метою незаконного виготовлення психотропних речовин, ОСОБА_3 незаконного придбав прекурсор, обіг якого обмежений 1-феніл-2-нітропропен, та почав його зберігати з метою подальшого виготовлення психотропних речовин за адресою: м. Миколаїв, вул. Ліскова, 9, у загальній кількості 31,6917 г, та який 21.07.2021 вилучено працівниками поліції в ході проведеного санкціонованого обшуку.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 311 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин.

Крім того, у невстановлені в ході досудового розслідування дату, час та місці, ОСОБА_3 придбав обладнання для виготовлення психотропних речовин, а саме: електронні ваги в кількості 2 шт. та ваги з чашами, трубку металеву із гумовим наконечником, скляну колбу об`ємом 1000 мл, скляну колбу об`ємом 200 мл, плоскодонну колбу з прозорого безбарвного термостійкого скла об`ємом 2000 мл, та почав незаконно зберігати його за адресою: АДРЕСА_3 , з метою використання для виготовлення психотропних речовин, які 21.07.2021 вилучено працівниками поліції в ході проведеного санкціонованого обшуку, та які в комплексі з іншими вилученими під час обшуку реагентами можуть використовуватися на окремих стадіях синтезу органічних сполук, у тому числі наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме амфетаміну.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 313 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин.

18.10.2022 року в даному кримінальному провадженні між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001256, і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, що:

-Обвинувачений беззастережно визнає вину під час судового розгляду кримінального провадження за ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України; при необхідності сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин щодо виявлення та припинення інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень; сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 покарання: - за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.; - за ч.1 ст. 311 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.; - за ч.1 ст. 313 КК України у вигляді штрафу у розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17850 грн.

-На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_3 остаточного покарання у вигляді штрафу у розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17850 грн.

В угоді перелічені права обвинуваченого, передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши відповідну угоду, дослідивши письмові докази з метою перевірки наявності фактичних підстав для визнання винуватості, суд, вирішуючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, виходить з наступного:

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311 КК України) та нетяжких злочинів (ч.1 ст. 313 КК України).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Будь-які скарги під час кримінального провадження підозрюваним не подавались.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін, інших осіб, суспільних інтересів. Права підозрюваного під час укладення угоди були дотримані, та судом не встановлені очевидні ризики невиконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Фактичні дії ОСОБА_3 охоплюються складом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України та кваліфіковані вірно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п.13 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Так, процесуальні витрати - це визначені у законі грошові витрати, які понесли сторони та інші учасники кримінального провадження у зв`язку зі здійсненням провадження, які можуть бути стягнуті з обвинуваченого, на розслідування справи якого були затрачені, або звернені на рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертиз: №СЕ-19/115-21/10137-НЗПРАП від 11.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10138-НЗПРАП від 11.08.2021 в сумі 1029,66 грн., №СЕ-19/115-21/10131-НЗПРАП від 25.08.2021 в сумі 686,48 грн., №СЕ-19/115-21/10132-НЗПРАП від 11.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10127-НЗПРАП від 16.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10134-НЗПРАП від 10.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10133-НЗПРАП від 10.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10135-НЗПРАП від 10.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10128-НЗПРАП від 16.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10130-НЗПРАП від 25.08.2021 в сумі 1372,96 грн., №СЕ-19/115-21/10136-НЗПРАП від 09.08.2021 в сумі 1029,66 грн., №СЕ-19/115-21/10139-НЗПРАП від 13.08.2021 в сумі 858,05 грн., №СЕ-19/115-21/10141-НЗПРАП від 13.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/10140-НЗПРАП від 13.08.2021 в сумі 686,44 грн., №СЕ-19/115-21/12148-НЗПРАП від 09.09.2021 в сумі 686,48 грн., а всього 11841,17 грн.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до правил, встановлених ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0001256 від 21.09.2021 угоду про визнання винуватості від 18 жовтня 2022 року, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 311, ч.1 ст. 313 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. (сімнадцять тисяч)

за ч.1 ст. 311 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. (вісімсот п`ятдесят)

за ч.1 ст. 313 КК України у виді штрафу в розмірі 1050 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17850 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят).

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 1050 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17850 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят гривень).

Речові докази знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в загальній сумі 11841,17 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сорок одна гривня).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя : ОСОБА_1