КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1405/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
Ухвала
Іменем України

05 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року у кримінальному провадженні №0000161 щодо обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 29 березня 2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді 9 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді довічного позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначено покарання ОСОБА_9 у виді довічного позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 вказано рахувати з моменту затримання, а саме, з 09 січня 2016 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 , до вступу вироку в законну силу залишено без змін - тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_9 , час його попереднього ув`язнення з 09 січня 2016 року по день набрання вироку законної сили, якщо запобіжний захід не буде змінено, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_9 , час його попереднього ув`язнення з 10 грудня 2014 року по 11 грудня 2014 року, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_9 , на користь держави вартість проведених експертних досліджень в розмірі 2455 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 20 копійок.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, 05 січня 2016 року протягом дня ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 знаходились за місцем проживання останнього, а саме у квартирі АДРЕСА_2 . Знаходячись у вказаній квартирі, останні перебували в стані алкогольного сп`яніння внаслідок попередньо вжитих алкогольних напоїв та продовжували вживати алкоголь. В період часу з 14 години 30 хвилин по 15 годину 30 хвилин між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 на ґрунті спільного вживання алкогольних напоїв виник конфлікт. Під час даного конфлікту у ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_16 . Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_9 взяв в руки кухонний ніж та, тримаючи його в руках, спричинив ОСОБА_16 п`ять колото-різаних поранень в ділянку тулубу та шиї. В результаті вищеописаних злочинних дій ОСОБА_9 настала смерть ОСОБА_16 .
Згідно з висновком експерта №9/61/2 від 13 квітня 2016 року смерть ОСОБА_16 настала від сукупності спричинених поранень шиї та грудної клітини, які супроводжувались ушкодженням лівої легені та великої артеріальної судини, що призвели до масивної зовнішньої кровотечі та крововтрати. На це вказують знайдені при дослідженні його трупа ушкодження, наявні сліди значної зовнішньої та внутрішньої кровотечі, слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів, набряк тканини головного мозку, плями «Мінакова» під ендокардом серця, слабка вираженість трупних плям.
Згідно з даних дослідження трупних явищ (заклякання, охолодження, трупних плям), яке було проведене 05.01.2016 о 18:10 год. смерть ОСОБА_16 настала за 2-3 години до моменту первинного огляду його трупа.
При досліджені трупа ОСОБА_16 виявлено наступні ушкодження:
а) проникаюче у плевральну порожнину поранення передньої поверхні лівої половини грудної клітини (рана №3) з ушкодженням в напрямку проходження ранового каналу верхньої частки легені, проникаюче у ліву плевральну порожнину поранення передньої поверхні шиї ліворуч (рана №4) з ушкодженням в напрямку проходження ранового каналу підключичної артерії, крововилив у грудну порожнину (2800 мл);
б) поранення м`яких тканин задньої поверхні правої половини грудної клітини (рана №1), поранення м`яких тканин правої бічної поверхні живота (рана №2), поранення м`яких тканин правої передньої поверхні шиї (рана №5);
в) садна в лівій підщелепній області, на тильній поверхні лівої кисті та в центрі поперекової області.
Поранення шиї, грудної клітини та живота є колото-різаними ушкодженнями, які утворились при п`ятикратній дії однобічно-гострого предмету типу клинка ножа, що мав можливу довжину біля 10,5 см та ширину біля 2,5-2,6 см, якому притаманні ріжучі та колючі властивості. Про дію такого предмету свідчать знайдені у рані форма, рівні краї, гладкі стінки, гострокутні та «П» - подібні кінці, відходячи від ран щілиноподібні, прямолінійні ранові канали, довжина яких переважає довжину ран на шкірі.
Спричинені ОСОБА_16 поранення, що розташовані на шиї та грудній клітині ліворуч (рана №4 та рана №3) мають ознаки небезпеки для життя та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Інші знайдені при дослідженні ушкодження (рани №1, 2 і 5) та садна на обличчі, лівій кисті та у поперековій ділянці мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті не знаходяться. Виявлені садна виникли при контакті вказаних ділянок тіла з тупими предметами, що мали обмежену контактну поверхню. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні в цих ушкодженнях не відобразились.
Згідно з даних судово-гістологічного дослідження зон ушкоджень на трупі ОСОБА_16 після їх утворення до моменту смерті ОСОБА_16 пройшов проміжок часу біля 30-40 хвилин.
Крім того, 09 січня 2016 року протягом дня ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , за адресою проживання ОСОБА_17 , де останні розпивали спиртні напої, в ході чого між ними виникла сварка. Під час даного конфлікту у ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_17 . Реалізуючи вказаний злочинний намір ОСОБА_9 взяв в руки кухонний ніж та спричинив ним ОСОБА_17 дев`ять проникаючих колото-різаних поранень грудей, одинадцять не проникаючих колото-різаних поранень грудей, два колото-різаних поранення обличчя, дев`ять колото різаних поранень шиї, а всього тридцять одне колото-різане поранення. В результаті вищеописаних злочинних дій ОСОБА_9 настала смерть ОСОБА_17 .
Згідно з висновком експерта №10/106/2 від 14 квітня 2016 року при дослідженні трупа ОСОБА_17 були виявлені наступні ушкодження:
а) дев`ять проникаючих колото-різаних поранень грудей:
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №3) правої бічної поверхні грудної клітки, відходженням від неї ранового каналу у напрямку справа-наліво, знизу-доверху та ззаду до переду, який проникає в праву плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 4-му міжребер`ї, нижня частка правої легені (крайове ушкодження). Рановий канал сліпо закінчується в правій плевральній порожнині, довжина його по зонду біля 8см;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №4) правої бічної поверхні грудної клітки, відходженням від неї ранового каналу у напрямку справа - наліво, знизу - доверху та ззаду до переду, довжиною по зонду близько 4,5 см який проникає в праву плевральну порожнину де сліпо закінчується, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 7-му міжребер`ї з права по середній пахвовій лінії;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №16) задньої поверхні грудної клітки справа, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду та зліва направо, довжиною по зонду близько 5 см, який проникає в праву плевральну порожнину де сліпо закінчується, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 2-му міжребер`ї з права між прихребтовою та лопатковою лініями;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №26) задньої поверхні грудної клітки справа, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду, зверху-вниз та з права-наліво, довжиною по зонду близько 10 см, який проникає у праву плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 6-му міжребер`ї з права між прихребтовою та лопатковою лініями, нижньої частки правої легені (де рановий канал сліпо закінчується);
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №27) задньої поверхні грудної клітки справа, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду, зверху-вниз та з права-наліво, довжиною по зонду близько 8 см, який проникає у праву плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 7-му міжребер`ї з права між прихребтовою та лопатковою лініями, нижньої частки правої легені (де рановий канал сліпо закінчується);
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №19) задньої поверхні грудної клітки зліва, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду зверху-вниз та зліва-направо, довжиною по зонду близько 11 см, який проникає у ліву плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 3-му межребер`ї зліва по прихребтовій лінії, медіастінальної плеври та грудної аорти (наскрізне ушкодження стінки) в порожнині якої рановий канал сліпо закінчується;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №20) задньої поверхні грудної клітки зліва, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду зверху-вниз та зліва-направо, довжиною по зонду близько 4,5 см, який проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 4-му межребер`ї зліва;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №21) задньої поверхні грудної клітки зліва, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду зверху-вниз та зліва-направо, довжиною по зонду близько 10 см, який проникає у ліву плевральну порожнину, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 6-му міжребер`ї зліва; нижня частка лівої легені, де рановий канал сліпо закінчується;
проникаюче колото-різане поранення грудей з розташуванням рани на шкірі (рана №22) задньої поверхні грудної клітки зліва, відходженням від неї ранового каналу у напрямку ззаду-до переду зверху-вниз та зліва-направо, довжиною по зонду близько 4,5 см, який проникає у ліву плевральну порожнину, де сліпо закінчується, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини; міжреберних м`язів та пристінкової плеври у 7-му міжребер`ї зліва;
б) 11 (одинадцять) непроникаючих колото-різаних поранень грудей з розташуванням ран на шкірі задньої поверхні грудної клітки (рани №№14, 15, 17, 18, 23-25, 28-31) відходженням від них ранових каналів довжиною 1,5 -5,5 см, які сліпо закінчуються в м`яких тканинах грудей;
в) по одній колото-різаній рані в правій вилично-щічній ділянці (рана №1) та на правій вушній раковині (рана №2) з відходженням від них ранових каналів довжиною 3 см та 1,8 см відповідно, які сліпо закінчуються в м`яких тканинах;
г) 9 (дев`ять) колото-різаних ран на задній поверхні шиї (рани №№5-13) з відходженням від них ранових каналів в напрямку ззаду-до переду, зверху-вниз та з права-наліво, довжиною по зонду 1,5 см - 6,5 см, які сліпо закінчуються в м`яких тканинах шиї;
д) два смугастих горизонтальних синця на правій бічній поверхні шиї (з дрібними ділянками зсаднення шкіри) один з яких продовжується на передню поверхню шиї;
е) множинні садна на тілі (на голові, шиї, тулубі, кінцівках).
Виявлені колото-різані поранення на тілі з урахуванням судово-медичного криміналістичного дослідження виникли від дії колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав обушок П-подібного профілю та лезо з протилежного боку.
Виявлені смугасті синці на шиї виникли від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту.
Виявлені множині садна на тілі виникли від дії тупого (х) предмету (ів).
Характер та особливості виявлених колото-різаних поранень, смугастих синців на шиї, відсутність клітинних реакцій в травмованих тканинах (гістологічно) вказують на те, що від моменту спричинення їх до настання смерті пройшов короткий проміжок часу, який вимірюється хвилинами-десятками хвилин (не більше 30-40 хвилин).
Зовнішній вигляд та особливості саден на тілі вказують на можливість їх спричинення в зазначений термін, в сукупності з іншими ушкодженнями.
Проникаючі колото-різані поранення грудей (відмічені в п.1 (а) підсумків) супроводжувались розвитком небезпечного для життя явища - крововтрати, яка обумовила настання смерті, в зв`язку з чим мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Між виявленими у Регець- ОСОБА_18 ушкодженнями та причиною смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Непроникаючі колото-різані поранення грудей, шиї, голови (відмічені в п.1 (б,в,г) підсумків) мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що зазвичай супроводжуються короткочасним розладом здоров`я на термін не менше шести та не більше 21 дня. Всі непроникаючі колото-різані поранення виявлені на трупі супроводжуючись кровотечею, збільшували крововтрату та сприяли настанню смерті.
Ушкодження відмічені в п.1 (д, е) мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що не супроводжувались короткочасним розладом здоров`я.
Смерть ОСОБА_17 настала від множинних проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням легень, аорти, що привело до внутрішньогрудної і зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати, на що вказує наявність ушкоджень відмічених в п.1 (а-г) підсумків, блідість шкіри і слизових оболонок, трупних плям знижене кровонаповнення внутрішніх органів, близько 1500 мл рідкої крові в лівій плевральній порожнині та близько 900 мл рідкої крові в правій плевральній порожнині, смугасті та плямисті крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця (плями «Мінакова» при крововтраті), «порожня» селезінка.
Виходячи з наявних трупних явищ на момент огляду трупу в морзі о 13 годині 10 хвилин 11.01.2016 року (трупне заклякання добре виражене у всіх зазвичай досліджуваних групах м`язів, шкірні покриви тіла загалом блідо-сірі, труп на дотик холодний, трупні плями невеликі, островчасті, блідо-фіолетового кольору, розташовуються на задній поверхні тулуба, при триразовому дозованому натисканні на них ледве бліднуть по краю та відновлюють своє забарвлення через 50 хвилин, гнильні зміни не виражені на шкірних покривах), з урахуванням причини смерті, експерт вважає, що смерть ОСОБА_17 настала близько 24-48 годин до моменту огляду трупу в морзі.

На вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником адвокатом ОСОБА_10 подано апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 просить змінити вирок Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року щодо ОСОБА_9 , перекваліфікувавши його дії з п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією ст. 121 КК України.
За доводами апелянта, вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме судом не було взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв одні докази та відкинув інші, а також судом було невірно застосовано закон про кримінальну відповідальність
Зокрема захисник зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_9 пояснив, що 04.01.2016 року пізно ввечері він прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_16 , у якого дома в той час знаходилась його співмешканка ОСОБА_19 і вони разом вжили 1 літр горілки, а потім полягали справи. На другий день, приблизно о 10 год. 00 хв. вони знову вжили 1 літр горілки. Спиртні напої та продукти харчування за власні кошти були придбані ОСОБА_9 . ОСОБА_16 почав розповідати йому про військові дії, в яких, зі слів ОСОБА_16 , він приймав участь, а потім брав ніж та махав перед ним ( ОСОБА_9 ), висловлюючись при цьому нецензурною лайкою. Згодом ОСОБА_16 наніс йому ( ОСОБА_9 ) декілька ударів в голову та продовжував махати ножем і він ( ОСОБА_9 ), захищаючись почав наносити ОСОБА_16 удари кухонним ножем по різним частинам його тіла. Після цього він нічого не пам`ятає, що він робив, а коли згодом отямився, то побачив, що ОСОБА_16 мертвий.
Також апелянт зазначає, що окрім цього ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_16 він знав давно, перебував з ним у дружніх стосунках, ніякого мотиву на вбивство ОСОБА_20 у нього не було, ніякого предмету, а саме ножа з собою, до квартири ОСОБА_16 він не приносив. Якби мав намір вбити, то не пригощав би ОСОБА_16 та не розпивав би з ним спиртні напої, а тому наносив удари в не життєво важливі органи, захищаючись та не бажаючи йому смерті.
Захисник вказує на те, що такі показання обвинувачуваного ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_19 та при цьому зазначила, що в той вечір після вжиття спиртних напоїв ОСОБА_16 поводив себе агресивно.
Окрім цього апелянт зазначає, що в судовому засіданні ОСОБА_9 також пояснив, що наступного дня 06.01.2016 року він пішов в гості до свого знайомого ОСОБА_17 , який проживає в АДРЕСА_3 . Вони разом сходили до магазину купити продукти харчування та горілку, після вживання якою почали сваритися. Під час сварки ОСОБА_17 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою, а потім почав наносити йому ( ОСОБА_9 ) удари в голову. Після цього, він ( ОСОБА_21 ) схватив кухонний ніж та захищаючись почав наносити ОСОБА_17 удари ножем в різні частини тіла, потім нічого не пам`ятає, а коли отямився, то в квартиру зайшли працівники поліції та його затримали.
Захисник також зазначає, що як показав ОСОБА_9 , із ОСОБА_17 він також перебував у дружніх стосунках, ніякого наміру на позбавлення останнього життя у нього не було, ніякого предмету для нанесення ударів він не приносив, а удари наносив в не життєво важливі частини тіла.
Апелянт вказує на те, що підтвердженням факту нанесення потерпілими ОСОБА_21 тілесних ушкоджень, саме їх неправомірну поведінку і що спричинило нанесення ОСОБА_9 їм тілесних ушкоджень є висновок судово-медичної експертизи №80, згідно якого у ОСОБА_9 виявлено синці в лобно-скроневій області, повіках правого ока, садна у лобній частині справа, садна на правій брові, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Захисник зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги наступне:
- ОСОБА_21 мав дружні стосунки з потерпілими;
- обох потерпілих обвинувачений пригощав за власні кошти;
- знаряддя вбивства, а саме кухонний ніж в обох випадках ОСОБА_21 на місце злочину не приносив;
- потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 після спільного вживання алкогольних напоїв з ОСОБА_9 по відношенню до обвинуваченого вели себе агресивно та наносили йому удари; агресивну поведінку ОСОБА_16 підтвердила свідок ОСОБА_15 ;
- не було судом взято до уваги слідчий експерименти по обох епізодах, на яких ОСОБА_21 показав, як потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 наносили йому удари;
- не було судом взято до уваги те, що потерпілі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 померли від множинних колото-різаних ран у різні частини тіла, що призвело до крововтрати, а не від нанесення ударів у життєво важливі органи;
- при винесенні вироку судом першої інстанції на враховано стан здоров`я обвинуваченого, а саме наявність у нього онкологічного захворювання.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку чомусь не взяв до уваги вищенаведені докази, разом з тим взяв до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_9 повідомив свідкам ОСОБА_15 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , що він саме вбив ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а не спричинив їм тяжкі тілесні ушкодження, від яких ті померли, так як обвинувачений не має юридичної освіти і не взмозі відрізнити вбивство від тяжких тілесних ушкоджень, які причинили смерть потерпілого.
Захисник зазначає, що відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Крім того, апелянт звертає увагу апеляційного суду на Постанову Верховного суду України (кримінальне провадження №753/14222/14-к), згідно якої суд, розглянувши касаційну скаргу прокурора про перекваліфікацію дій засудженого із ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, відмовив у її задоволенні, мотивуючи це тим, що хаотичний, нецілеспрямований характер заподіяння тілесних ушкоджень не може свідчити про наявність умислу на вбивство.
Захисник вказує на те, що в даному випадку ОСОБА_9 був добре знайомий як із ОСОБА_16 так із ОСОБА_17 , у них були дружні відносини, вони разом розпивали спиртні напої, якими за свій власний рахунок пригощав обвинувачений, ніякого мотиву позбавлення їх життя у нього не було, знаряддя вбивства він на місце злочину не приносив, а почав їм наносити удари кухонним ножем після їх неправомірних дій, тобто після того, як потерпілі почали наносити удари йому.
Апелянт стверджує, що наносячи хаотичні удари ножем по різним частинам тіла, він не передбачав, що від його ударів настане їх смерть, хоча мав це передбачити. Тобто, на думку захисника, настання смерті потерпілих характеризується необережністю, а не умислом на позбавлення потерпілих життя.
Захисник вважає, що під час судового розгляду вказаного кримінального провадження в суді першої інстанції не доведено, що обвинувачений мав намір позбавити життя ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тобто, на переконання апелянта, його дії необхідно кваліфікувати не за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а за ч. 2 ст. 121 КК України.
При обранні міри покарання за ч. 2 ст. 121 КК України захисник просить врахувати: повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що являється пом`якшуючою обставиною; також врахувати те, що потерпілими не було заявлено цивільного позову; врахувати дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та проживання; врахувати стан його здоров`я, а саме: наявність у нього тяжкої онкологічної хвороби правого колінного суглоба, у зв`язку з чим він перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-гастроентеролога з приводу ерозивної бульбіпатії, застійна гастропатія, дуодено-гастро рефлекс.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить змінити вирок Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2019 року щодо ОСОБА_9 , перекваліфікувавши його дії з п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання, передбачене санкцією ст. 121 КК України, або призначити покарання, що не передбачає довічне позбавлення волі.
Обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що він мав дружні стосунки із ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , більш того ОСОБА_17 фактично був для нього як брат, адже допомагав по господарству, доглядав за неходячою бабусею.
Обвинувачений вказує на те, що він не мав наміру вбивати, знаряддя злочину не приносив, потерпілі вели себе агресивно.
ОСОБА_9 зазначає, що суд у вироку зазначив, що він не одружений та офіційно не працює, хоча на справді він офіційно працював і на момент арешту був одружений, про що суд першої інстанції було повідомлено та надано суду відповідні документи, не враховано судом першої інстанції і даних про його стан здоровя, зокрема наявного тяжкого онкологічного захворювання.
Також апелянт вказує на те, що суд взагалі не взяв до уваги його психічний стан, а саме неодноразові спроби самогубства
Окрім цього обвинувачений вказує на те, що судом також не було взято до уваги його скарги з приводу судово-психіатричної експертизи, яка взагалі не була проведена а висновки та покази експертів є неправдивими та упередженими. А в задоволенні його клопотання та клопотання його захисника щодо повторної комплексної психіатричної експертизи більш сумлінними спеціалістами суд першої інстанції відмовив, не надавши обґрунтованого пояснення.
Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції кваліфікував його дії за п. 13, при цьому не взяв до уваги те, що на момент арешту по даному злочину він не був засуджений і не перебував під санкцією, а відтак вважає, що кваліфікація за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України є необґрунтованою.
Окрім цього обвинувачений зазначає, що суд першої інстанції взяв до уваги покази свідків, які взагалі не були присутні на місці злочину, нічого не чули і не бачили. Відтак, на думку апелянта, не можуть бути прямими свідками у справі і суд не вправі повністю посилатися на їх покази, а тому обвинувачений вважає, що ставлення суду першої інстанції стосовно нього є упередженим та незаконним.
Посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року "Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи", обвинувачений вважає, що оскільки він не мав наміру позбавити життя ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , тому його дії необхідно кваліфікувати не за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а за ч. 2 ст. 121 КК України.
При цьому вважає, що його дії були необережними, а не умисними, тобто такими, що ненаправлені на позбавлення потерпілих життя.
Крім того, обвинувачений вказує на те, що при призначенні покарання необхідно врахувати повне визнання вини, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме наявність позитивних характеристик за місцем роботи та проживання, стан його здоров`я, а також те, що потерпілими не було заявлено цивільного позову.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 посилається на порушення судом першої інстанції територіальної підсудності кримінального провадження, що на думку апелянта призвело до упередженого, несправедливого та незаконного вироку суду. На переконання апелянта, жодних умов, передбачених ст. 34 КПК України, за яких Дніпровський районний суд м. Києва не мав можливості здійснювати кримінальне провадження не було. Вважає, що кримінальне провадження у незаконний спосіб було передано до Подільського районного суду м. Києва, в межах територіальної юрисдикції якого не було вчинено кримінальне правопорушення, не закінчувалось досудове розслідування та не проживає жоден із свідків.

ПотерпілаОСОБА_24 , будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду апеляційних скарг, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суд не повідомила, а тому, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарги обвинуваченого та його захисника, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про те, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України за обставин, викладених у вироку обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст. 115 КК України підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_24 - дочки потерпілого ОСОБА_16 , яка показала, що 05 січня 2016 року зателефонувала ОСОБА_15 та повідомила, що ОСОБА_9 вбив її батька ОСОБА_16 . На наступний день під час зустрічі ОСОБА_15 повідомила, що вона з ОСОБА_9 за його місцем проживання та ОСОБА_16 вживали алкогольні напої. Згодом ОСОБА_15 пішла до кімнати відпочивати, через деякий час ОСОБА_9 прийшов до неї та сказав, що він вбив ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_25 , яка є сестрою потерпілого ОСОБА_16 , в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції показала, що на початку січня 2016 року в період часу з 16 по 17 годину матері, з якою вона проживає, зателефонував з номеру телефону співмешканки брата ОСОБА_26 , друг брата та повідомив, що він вбив ОСОБА_27 , потім взяла слухавку ОСОБА_26 та сказала, що ОСОБА_27 вбили.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 03 січня 2016 року до неї з ОСОБА_16 прийшов ОСОБА_28 . Протягом 3-5 січня вони разом вживали алкогольні напої. 05 січня 2016 року близько 16 години, коли вона відпочивала в кімнаті, до неї зайшов ОСОБА_28 та повідомив, що вбив ОСОБА_16 . Коли вона зайшла до кімнати, побачила на дивані ОСОБА_27 з перерізаним горлом, з рани текла кров. Запитала в ОСОБА_28 , за що він вбив ОСОБА_27 , останній повідомив, що вони посварились та побились. Вона викликала поліцію. До приїзду працівників поліції вона намагалась затримати ОСОБА_28 , але він втік з квартири.Зазначила, що протягом 3-5 січня будь - яких конфліктних ситуацій між ними не було.
Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні суду першої інстанції показав, що працюючи начальником сектору відділу карного розшуку Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві 05 січня 2016 року ввечері отримав виклик про вчинення вбивства за адресою: АДРЕСА_4 . Прибувши за місцем виклику виявив труп ОСОБА_16 з ножовими пораненнями. ОСОБА_15 , яка представилась дружиною померлого, повідомила, що його вбив ОСОБА_29 . В подальшому вони прибули за адресою, яку вказала ОСОБА_15 , а саме: АДРЕСА_3 , де переховувався ОСОБА_29 . За даною адресою було виявлено ОСОБА_29 , а також труп ОСОБА_17 . Під час спілкування ОСОБА_29 зізнався, що він скоїв вбивство ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_23 , який на даний час він працює заступником начальника відділу кримінальної поліції Дніпровського УП ГУ НП в м.Києві, в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції показав, що два роки тому здійснював розшук ОСОБА_9 , якого підозрювали у вчиненні вбивства ОСОБА_16 , на четвертий день, по даним оперативної інформації стало відомо, що ОСОБА_9 може перебувати по АДРЕСА_5 . Він разом з співробітниками поліції приїхав за даною адресою, відомою, як місце потенційного перебування ОСОБА_9 . Підійшовши до квартири вони почули, що там хтось є, були чути побутові звуки. Близько 15 хвилин вони дзвонили у дзвінок, стукали у двері квартири та прохали відкрити двері, однак ніхто не відчинив. Відкривши двері, які виявились не замкненими, посвітили ліхтарем, оскільки в квартирі не горіло світло, та побачили в коридорі калюжу крові та тіло чоловіка, який бв мертвий, з численними ножовими пораненнями на спині, поруч лежали два кухонні ножі. Здійснивши огляд квартири, в кімнаті виявили ОСОБА_9 який ховався під диваном та був з явними ознаками алкогольного сп`яніння. ОСОБА_9 зізнався що це він вбив ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Зазначив, що в квартирі він перебував сам з ОСОБА_17 . Мотиви вбивства ОСОБА_17 не пояснював, переховувся у нього після першого вбивства, крім цього вказав що між ним та ОСОБА_16 виник конфлікт. В подальшому викликали СОГ та швидку допомогу.
Свідок ОСОБА_30 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що з потерпілим ОСОБА_16 знайома, обвинувачений ОСОБА_9 є її сином. ОСОБА_9 з народження мав численні травми голови. Зверталась до психіатра, з приводу неадекватної поведінки сина. Неодноразово син намагався покінчити життя самогубством. Від стаціонарного лікування відмовлявся.
Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року ОСОБА_9 в період часу, до якого відносяться діяння в скоєнні яких він на даний час підозрюється, будь-яким психічним захворюванням не страждав, виявляв ознаки акцентуації рис особистості та епізодичного зловживання алкоголем (шифр по МКХ-10, 2. 73.1 та Е 10.1). За своїм психічним станом в той час він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 в період часу до якого відносяться діяння, в скоєнні яких він на даний час підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 на даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає. Виявляє ознаки акцентуації особистості та епізодичного зловживання алкоголем. ОСОБА_9 на періоди, до яких відноситься правопорушення, у якому він підозрюється, не перебував у стані фізіологічного афекту, а також у будь-якому іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. Наявні у ОСОБА_9 індивідуально-психологічні властивості суттєво не вплинули на його поведінку у періоди, до яких відноситься правопорушення, у якому він на даний час підозрюється. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_9 на хронічний алкоголізм та наркоманію не страждає. Виявляє ознаки епізодичного зловживання алкоголем (шифр по МКХ-10, ПОЛ). ОСОБА_9 застосування протиалкогольного чи протинаркоманічного лікування не потребує. ОСОБА_9 виявляє ознаки епізодичного зловживання алкоголем (шифр по МКХ-10, Е 10.1). (т.3 а.с. 89-92)
У судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_31 повністю підтвердив наданий ним висновок судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року. З приводу отримання ОСОБА_9 численних травм голови та спроб покінчити життя самогубством, пояснив, що при наданні висновку дані обставини, були враховані. Оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ця обставина виключає можливість вчинення злочину в стані афекту. Також зазначив, що оскільки ОСОБА_9 раніше вчинив вбивство, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, повторне вчинення злочину за даних обставин не можливе. В ході дослідження проводився всебічний огляд, будь-яких психічних захворювань у ОСОБА_9 виявлено не було.
Також, повністю підтвердила висновок судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року і експерт ОСОБА_32 , яка в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції зазначила, що оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, в цьому стані виникнення фізіологічного афекту не можливе. Його поведінка не була характерна, як для поведінки людей в стані фізіологічного афекту або інших емоційних станів, які мають юридичне значення.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 січня 2016 року, від ОСОБА_15 , 05 січня 2016 року близько 15 години 40 хвилин по АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 , 1985 року народження, спричинив ножові поранення в область шиї ОСОБА_16 , чим спричинив смерть останньому. (т.2 а.с. 1).
Згідно із протоколом огляду місця події від 05 січня 2016 року, проводився огляд кв. АДРЕСА_2 . В ході огляду було вилучено папілярні узори, скляні рюмки з написом «Хлібний Дар», металевий предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору, металевий предмет схожий на розкладний ніж.(т. 2 а.с. 9-11).
Відповдно до протоколу огляду місця події та трупа з доданою ілюстративною таблицею від 05 січня 2016 року, проводився огляд кв. АДРЕСА_2 . В ході огляду було вилучено дактилокарта трупа та зрізи нігтьових пластин ОСОБА_16 (т.2 а.с.12-22).
Згідно із протоколом проведення слідчого експерименту та доданого до нього відеозапису від 12 січня 2016 року, за участю ОСОБА_9 , на якому зафіксовано обставини подій зі слів ОСОБА_9 , що мали місце 05 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_6 , та 09 січня 2016 року за адресою: АДРЕСА_3 .(т.4 а.с.249-250(а)).
Відповідно до висновку експерта №61/2 від 24 лютого 2016 року при дослідженні трупа ОСОБА_16 спричинені ОСОБА_16 поранення, що розташовані на шиї та грудній клітині ліворуч (рана №4 та рана №3) мають ознаки небезпеки для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Інші знайдені при дослідженні ушкодження (рани №1, 2 і 5) та садна на обличчі, лівій кисті та у поперековій ділянці мають ознаки легких тілесних ушкоджень і в причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті не знаходяться. Виявлені садна виникли при контакті вказаних ділянок тіла з тупими предметами, що мали обмежену контактну поверхню. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні в цих ушкодженнях не відобразились. Смерть гр. ОСОБА_16 настала від сукупності спричинених поранень шиї та грудної клітини, які супроводжувались ушкодженням лівої легені та великої артеріальної судини (підключичної артерії), призвели до масивної зовнішньої кровотечі та крововтрати. На це вказують знайдені при дослідженні його трупа ушкодження, наявні сліди значної зовнішньої та внутрішньої кровотечі, слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів, набряк тканини головного мозку, плями «Мінакова» під ендокардом серця, слабка вираженість трупних плям. При судово-токсикологічному дослідженні в крові трупа гр. ОСОБА_16 знайдений етиловий спирт у концентрації 4,4 проміля. Виявлена при дослідженні концентрація етилового спирту вказує на те, що в момент настання смерті ОСОБА_16 перебував в алкогольному сп`янінні, при якому як правило спостерігається стан тяжкого отруєння. (т.2 а.с. 24-28).
Згідно висновку експерта №9/61/2 від 13 квітня 2016 року, смерть гр. ОСОБА_16 настала від сукупності спричинених поранень шиї та грудної клітини, які супроводжувались ушкодженням лівої легені та великої артеріальної судини, призвели до масивної зовнішньої кровотечі та крововтрати. На це вказують знайдені при дослідженні його трупа ушкодження, ні сліди значної зовнішньої та внутрішньої кровотечі, слабке кровонаповнення судин внутрішніх органів, набряк тканини головного мозку, плями Мінакова під ендокардом серця, слабка вираженність трупних плям. Згідно даним дослідження трупних явищ (заклякання, охолодження, трупних плям), яке було проведене 05 січня 2016 року о 18-10 год. смерть гр. ОСОБА_16 настала за 2-3 години до моменту первинного огляду трупа. (т.2 а.с.35-37).
Відповідно до висновку експерта №31/ц від 26 лютого 2016 року, при судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) та рукоятки (об.2) кухонного ножа знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, а також в об.1 мікрофрагменти шкіри та сполучної тканини, а в об.2 епітеліальні клітини слизових оболонок людини, статева належність яких не визначена через непридатність (об.1) ядер клітин для цитологічного дослідження та значну забрудненість (об.2) препаратів мікробною флорою, а також в об.2 знайдені 2 голівки сперматозоїдів. При визначенні групової належності слідів в крові виявлений антиген Н, а в об.І додатково ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, на клітинах: в об.І - антиген Н, а в об.2 - антигени А і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_16 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 , а походження клітин в об.1 можливе від потерпілого ОСОБА_16 , а в об.2 як від ОСОБА_16 (антиген Н), так і від підозрюваного ОСОБА_9 (антигени А і Н). (т.2 а.с. 42-47).
Згідно із висновком експерта №28/ц від 24 лютого 2016 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого ОСОБА_16 (об.1,2) знайдена кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність (об.1) та непридатність (об.2) клітинних елементів крові для дослідження. Також виявлені епітеліальні клітини слизових оболонок людини та шкіри людини, статева належність яких не визначена через непридатність ядер клітин для цитологічного аналізу у зв`язку зі значною забрудненістю препаратів мікробною флорою. При визначенні групової належності крові та клітин виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження від самого потерпілого ОСОБА_16 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 (т.2 а.с.52-57).
Згідно висновку експерта №240/д від 25 січня 2016 року, сліди пальців рук з найбільшими розмірами по осях 14x16 мм, 11x1 мм, 21x42 мм, що були вилучені 05.01.2016 року при огляді місця події з адресою: АДРЕСА_6 , придатні для ідентифікації за ними особи (осіб), а слід папілярного узору з найбільшим розмірами по осях 13x19 мм - не придатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки з розмірами по осях 14x16 мм, вилучений 05.01.2016 при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 , залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилокарта якого надана на дослідження. Сліди пальців рук (руки) з розмірами по осях 11x17 мм, 21x42 мм, які вилучені 05.01.2016 при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 , залишені не ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилокарта якого була надана на дослідження, а іншою особою (особами). Порівняння між слідом папілярного узору з розмірами по осях 13x19 мм, що вилучений 05.01.2016 при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 з відбитками пальців рук та відтисками долонних поверхонь рук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проводилось в зв`язку з визнанням даного сліду не придатним для ідентифікації за ним особи.(т.2 а.с. 63-69).
Згідно висновку експерта №305/д від 29 січня 2016 року, на поверхні чотирьох чарок з маркуванням: «Хлібний Дар», що вилучені при ОМП 05.01.2016 з квартири АДРЕСА_2 - слідів папілярних узорів не виявлено, тому відповісти на питання «Чи придатні для ідентифікації особи сліди папілярних узорів на чотирьох стопках, що вилучені при ОМП 05.01.2016 з квартири АДРЕСА_2 », не виявилось можливим, у зв`язку з тим, що слідів папілярних узорів, на поверхні чотирьох чарок з маркуванням: «Хлібний Дар», що вилучені при ОМП 05.01.2016 з квартири АДРЕСА_2 , не виявлено. (т.4 а.с. 241(а)-244(а)).
Згідно висновку експерта №239/д від 25 січня 2016 року слід пальця руки з розмірами по осях 17x29 мм, слід пальця руки з розмірами по осях 9x16 мм, слід пальця руки з розмірами по осях 9x18 мм, що вилучені при ОМП 09.01.2016 з квартири АДРЕСА_7 - придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осях 15x14мм, слід пальця руки з розмірами по осях 11x17 мм, слід пальця руки з розмірами по осях 13x20 мм, слід папілярних ліній з розмірами по осях 20x11 мм, що вилучені при ОМП 09.01.2016 з квартири АДРЕСА_7 - непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осях 17x29 мм, залишений не гр. ОСОБА_9 , а іншою особою, слід пальця руки з розмірами по осях 9x16 мм, залишений не гр. ОСОБА_9 , а іншою особою, слід пальця руки з розмірами по осях 9x18 мм залишений не гр. ОСОБА_9 , а іншою особою. Порівняльне дослідження сліду пальця руки з розмірами по осях 15x14 мм, сліду пальця руки з розмірами по осях 11x17, сліду пальця руки з розмірами по осях 13x20 мм та сліду папілярних ліній з розмірами по осях 20x11 мм не проводилось в зв`язку з тим, що сліди визнано не придатними для ідентифікаційного дослідження. ( т.4 а.с. 236(а)-240(а)).
Згідно висновку експерта №33/ц від 02 березня 2016 року при судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) кухонного ножа №1 виявлена кров особи чоловічої генетичної статі. Також знайдені мікрофрагменти сполучної тканини, видова та статева належність яких не визначена через непридатність ядер клітин для цитологічного дослідження. При визначенні видової належності об`єкту виявлена суміш білка людини та великої рогатої худоби, що робить подальше дослідження неможливим через відсутність методичних вказівок по розділенню змішаних слідів людини і тварини. На рукоятці (об.2) даного ножа виявлена кров та клітини слизових оболонок особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає їх походження від потерпілого Регец- ОСОБА_18 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 . При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.з) та рукоятки (об.4) кухонного ножа №2 знайдена кров людини, яка в об.3 належить особі чоловічої генетичної статі, а в об.4 статева належність крові не визначена через відсутність клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження від потерпілого Регец- ОСОБА_18 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 . При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.5) та рукоятки (об.6) кухонного ножа №3 знайдена кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність клітинних елементів крові. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження від потерпілого Регец- ОСОБА_18 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 . При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.7) кухонного ножа №4 знайдені кров особи чоловічої генетичної статі та одиничні епітеліальні клітини слизових оболонок, кількість яких замала для встановлення статевої належності. При визначенні видової належності об`єкту виявлена суміш білка людини та великої рогатої худоби, що робить подальше дослідження неможливим через відсутність методичних вказівок по розділенню змішаних слідів людини і тварини. На рукоятці (об.8) даного ножа виявлена кров людини, статева належність якої не визначена через непридатність клітинних елементів крові, а також епітеліальні клітини слизових оболонок людини, кількість яких замала для визначення їх статевої та групової належності. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження від потерпілого Регец- ОСОБА_18 та виключає від підозрюваного ОСОБА_9 ( т.4 а.с. 225-231).
Згідно висновку експерта №110 МК від 31 березня 2016 року встановлено, що дослідженні рани з трупа ОСОБА_16 могли бути спричиненні клинком наданого ножа. (т.2 а.с. 73- 78).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 09 січня 2016 року, проводився огляд кв. АДРЕСА_7 . В ході огляду було вилучено сліди біологічного походження бурого кольору, ніж з рукояткою чорного кольору, ніж з рукояткою чорного кольору з деформованим лезом, скляну пляшку з-під горілки «Малинівка», скляний стакан, мобільний телефон «Нокіа ІМЕІ НОМЕР_1 », кофту флісову сірого кольору, кофту сіро-коричневого кольору, рюкзак чорно-сірого кольору, рюкзак чорного кольору, в`язаний светр світло-коричневого кольору, куртка синього кольору (пуховик), сім слідів папілярних узорів. (т.2 а.с. 108-111).
Згідно протоколу огляду місця події та трупа та доданою ілюстративною таблицею від 05 січня 2016 року, проводився огляд кв. АДРЕСА_7 . В ході огляду було вилучено відбитки пальців трупа ОСОБА_17 та зрізи нігтьових пластин, електричний провід. (т.2 а.с.112-136).
Згідно із висновком експерта №106/2 від 13 квітня 2016 року смерть ОСОБА_17 настала від множинних проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням легень, аорти, що привело до внутрішньогрудної і зовнішньої кровотечі з розвитком втрати, на що вказує: наявність ушкоджень відмічених в п.1 (а-г) підсумків, блідість слизових оболонок, знижене кровонаповнення внутрішніх органів, близько 1500 мл. рідкої крові в лівій плевральній порожнині та близько 900 мл. рідкої крові в правій плевральній порожнині, смугасті та плямисті крововиливи під ендокардом лівого очку серця (плями Мінакова при крововтраті), «порожня» селезінка. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_17 виявлений етиловий спирт в концентрації 3,13 проміле, що вказує на знаходження його момент смерті в стані алкогольного сп`яніння. Виявлена концентрація етилового спирту в крові за життя зазвичай відповідає сильному алкогольному сп`янінню. (т.2 а.с.143-153).
Відповідно до висновку експерта №10/106/2 від 14 квітня 2016 року, виходячи з наявних трупних явищ на момент огляду трупу в морзі об 13 годині 10 хвилин 11 січня 2016 року (трупне заклякання добре виражене у всіх зазвичай досліджуваних групах м`язів, шкірні покриви тіла загалом блідо-сірі, труп на дотик холодний, трупні плями невеликі, островчасті, блідо-фіолетового кольору, розташовуються на задній поверхні тулуба, при триразовому дозованому натисканні на них ледве бліднуть по краю та відновлюють своє забарвлення через 50 хвилин, гнильні зміни не виражені на шкірних покривах), з урахуванням причини смерті, вважаю, що смерть ОСОБА_17 настала близько 24-48 годин назад до моменту огляду трупу в морзі. Відсутність даних про точний час дослідження трупних явищ в наданому протоколі огляду місця події від 09 січня 2016 року не дозволяє коректно використати отримані дані огляду для їх оцінки.( т.2 а.с. 162-166).
Згідно висновку експерта №106 від 16 березня 2016 року на наданому на експертизу змиві (об.№1), вилучений за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н, що не виключає можливості її походження від потерпілого гр. Регец- ОСОБА_18 . Даних за можливість походження цієї крові від гр. ОСОБА_9 результатами дослідження не отримано. (т.2 а.с.170-174).
Згідно із висновком експерта №27/ц від 22 лютого 2016 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук потерпілого Регец- ОСОБА_18 (об.1) знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, а також одиничні епітеліальні клітини людини, кількість яких замала для встановлення їх статевої та групової належності. При визначенні групової належності крові виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає її походження від самого потерпілого Регец- ОСОБА_18 виключається від підозрюваного ОСОБА_9 (т.2 а.с. 179-183).
Відповідно до висновку експерта №58/ц від 10 березня 2016 року при судово-цитологічному дослідженні електричного дроту з 2-ма накінцівниками (об. 1-3) знайдені кров особи чоловічої генетичної статі та слина, статева належність якої не визначена через малу кількість (об.1,3) та відсутність 2) клітин з ядрами. При визначенні групової належності слідів виявлені антигени А, Н, а в об.1,3 ще й додатково ізогемаглютиніни анти-А і анти-В серологічної системи АВО, що не виключає походження слідів від потерпілого Регец- ОСОБА_18 (антиген Н та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В) та підозрюваного ОСОБА_9 (антигени А,Н та ізогемаглютинін анти-В). (т.2 а.с.189-193).
Згідно висновку експерта №111-МК від 05 квітня 2016 року, дослідженні рани з тіла Регец- ОСОБА_18 могли бути спричиненні клинком ножа №1. Утворення таких ран іншими наданими ножами виключається. (т.2 а.с. 197-208).
Згідно із висновком експерта №29/ц від 01 березня 2016 року при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук (об.1,2) підозрюваного ОСОБА_9 знайдені кров та мікрофрагменти шкіри людини, статева належність яких не визначена через непридатність клітинних елементів крові та ядер клітин для цитологічного аналізу. Також знайдена слина, яка в об.І належить особі чоловічої генетичної статі, а в об.2 статева належність слини не встановлена через малу кількість клітин з ядрами. При визначенні групової належності слідів в об.1,2 виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Отже, походження слідів в об.1,2 можливе за рахунок крові, шкіри та слини людини (в об.1 слини чоловіка), в крові яких містяться антигени А і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі підозрюваного ОСОБА_9 (антигени А і Н), потерпілих Кулікова С (антиген Н) та Регец- ОСОБА_18 (антиген Н). (т.2 а.с.244 249).
Відповідно до висновку експерта №30/ц від 01 березня 2016 року при судово-цитологічному дослідженні змивів з рук (об.1,2) підозрюваного ОСОБА_9 знайдені кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність клітинних елементів крові та слина особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності яких виявлені антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Отже, походження слідів в об.1,2 можливе за рахунок крові людини та слини чоловіка, в крові яких містяться антигени А і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі підозрюваного ОСОБА_9 (антигени А і Н), потерпілих Кулікова С (антиген Н) та Регец- ОСОБА_18 (антиген Н). (т.3 а.с. 6-10).
Згідно із висновком експерта №48 від 03 лютого 2016 року в плямах на джинсових брюках (об.№№1,2,4,5,6), наданих на дослідження, знайдена кров людини, виявлений антиген Н, в деяких плямах (об.№№2,4) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Ця кров могла походити як від потерпілого ОСОБА_16 , так і від потерпілого ОСОБА_17 . В плямі на джинсах (об.№3) знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлені антигени А та Н. Ця кров могла походити від самого підозрюваного ОСОБА_9 . Присутність крові обох потерпілих в даному випадку не виключається у вигляді домішки. (т.3 а.с. 28-32.)
Відповідно до висновку експерта №47 від 10 лютого 2016 року на наданій на експертизу куртці (об.№№3-5,7), вилученій у гр. ОСОБА_9 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлені антигени А та Н, що не виключає можливості її походження від підозрюваного гр. ОСОБА_9 . Можливість присутності в цих слідах крові потерпілого гр. ОСОБА_16 та (або) потерпілого гр.Регец- ОСОБА_18 у вигляді домішки не виключається (антиген Н). (т.3 а.с. 37-42).
Згідно із висновком експерта №49 від 03 лютого 2016 року в плямах на рукаві светра (об.№№1,2), наданого на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н (в плямі об.№1 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В). Ця кров могла походити, як від потерпілого ОСОБА_16 , так і від потерпілого Регец- ОСОБА_18 . Даних за присутність крові гр. ОСОБА_9 не виявлено. (т.3 а.с. 47-51).
Згідно висновку експерта №50 від 11 лютого 2016 року на наданій на дослідження футболці, вилученій у гр. ОСОБА_9 (об.№№1-12), виявлена кров людини. При визначенні групової належності в об.№№1-9 виявлений антиген Н, крім того в об.№№1,8 - ізогемаглютиніни анти-А і анти-В, що не виключає можливості походженні цієї крові як від потерпілого гр. ОСОБА_16 , так і від потерпілого гр.Регец- ОСОБА_18 . В об. №№10-12 виявлені антигени А та Н. що не виключає можливості походження цієї крові від самого підозрюваного ОСОБА_9 . Можливість домішки крові гр. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в даних слідах не виключається (антиген Н). (т.3 а.с. 56-61).
Наведений комплекс доказів судом присяжних належним чином досліджено та детально викладено у вироку, їм надана відповідна оцінка, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому суд присяжних правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_9 та вірно кваліфікував дії за п.13 ч.2 ст. 115 КК України.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення цих доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.
Також, судом присяжних, за результатами судового розгляду, правильно дана оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_9 щодо часткового визнання ним вини, а саме того, що він не зміг пояснити, яким чином потерпілі отримали тілесні ушкодження, оскільки страждає на втрату пам`яті, внаслідок вживання алкоголю, його припущень, щодо можливості завдання тілесних ушкоджень, перебуваючи в агресивному стані на фоні вживання алкоголю та відсутності умислу на позбавлення життя ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з якими він був знайомий з 2011 року та мав добрі товариські відносини та обґрунтовано визнано, що такі показання обвинуваченого спростовуються зібраними у справі та дослідженими в ході судового розгляду, доказами .
Так, з висновку судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року вбачається, що ОСОБА_9 в період часу, до якого відносяться діяння в скоєнні яких він на даний час підозрюється, будь-яким психічним захворюванням не страждав, виявляв ознаки акцентуації рис особистості та епізодичного зловживання алкоголем (шифр по МКХ-10, 2. 73.1 та Е 10.1). За своїм психічним станом в той час він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, в період часу до якого відносяться діяння, в скоєнні яких він на даний час підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначений висновок в судовому засіданні повністю підтвердили члени комісії - експерт ОСОБА_31 та експерт ОСОБА_32 , вказавши про те, що оскільки ОСОБА_9 вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, то ця обставина виключає можливість вчинення злочину в стані афекту. При цьому експерт ОСОБА_31 засвідчив, що при надані висновку були враховані такі обставини, як отримання ОСОБА_9 численних травм голови та спроб покінчити життя самогубством. Отже, посилання обвинуваченого ОСОБА_9 на те, що внаслідок вживання алкоголю, перебуваючи в агресивному стані він міг нанести тілесні ушкодження, однак не пам`ятає цього, оскільки втратив пам`ять та доводи апеляційної скарги про неврахування судом його психічного стану, а саме неодноразових спроб самогубстав, та не проведення судово-психіатричної експертизи, колегія суддів вважає безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що наявний висновок судово-психіатричної експертизи та покази експертів є неправдивими та упередженими. Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року, яким було проведено судово-психіатричну експертизу за матеріалами кримінального провадження №0000161 щодо ОСОБА_9 на підставі постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві від 19.01.2016, в Київському міському центрі судово-психіатричних експертиз, то його було проведено у складі комісії експертів: голови ОСОБА_33 , яка має спеціальність «судово-психіатрична експертиза», вищу кваліфікаційну категорію та клас, стаж роботи по спеціальності -26 років, членів комісії ОСОБА_34 - який має спеціальність «судово-психіатрична експертиза», вищу кваліфікаційну категорію та третій клас, стаж роботи по спеціальності становить 14 років, ОСОБА_32 , яка має п`ятий кваліфікаційний клас, стаж роботи по спеціальності - 5 років, ОСОБА_31 , який має спеціальність «судово-психіатрична експертиза», вищу кваліфікаційну категорію та клас, стаж роботи по спеціальності -25 років. Експерти були попереджені про відповідальність за відмову або видачу явно неправедливого висновоку за ст.. ст. 384, 385 КК України. У ході дослідження було надано відповіді на поставлені на вирішення експертизи питання. Отже, експертне дослідження проведене із дотриманням процесуального порядку його призначення та проведення, а також враховуючи, що судово-психіатрична експертиза щодо ОСОБА_9 проводилась у відповідному профільному медичному закладі у складі комісії лікарів, які мають відповідну категорію у психіатрії, такі висновки експерта щодо психічного стану ОСОБА_9 не викликають сумнівів у їх об`єктивності та правдивості.
Крім того, з матеріалів провадження, а саме з журналу судового засідання від 30.10.2018 та технічного запису судового засідання (т.5, а.с. 1-3) вбачається, що судом присяжних було розглянуто та обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про призначення комплексної судово-психіатричної експертизи, оскільки проведена під час досудового слідства судово-психіатричної експертизи №29 від 23 лютого 2016 року повністю встановила психологічний стан обвинуваченого ОСОБА_9 , який період часу до якого відносяться діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого в цій частині є неспроможними.
Що стосується посилань обвинуваченого на відсутність умислу на позбавлення життя потерпілих та доводи апеляційної скарги захисника про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з п.13 ч.2 ст. 115 КК України на ч.2 ст. 121 КК України, то такі посилання обвинуваченого та доводи захисника є необґрунтованими та спростовуються встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення.

Так, ч. 2 ст. 115 КК України передбачає відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
У свою чергу ч. 2 ст. 121 КК України передбачає відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.
Умисел має дві характерні ознаки - інтелектуальну і вольову. Інтелектуальна - це усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру своєї дії чи бездіяльності та передбачення її суспільно небезпечних наслідків; вольова - наявність у суб`єкта бажання настання суспільно небезпечних наслідків від вчиненого ним діяння чи свідоме їх допущення.
Відповідно до ч.2 ст. 24 КК України, прямий умисел - це таке психічне ставлення до діяння і його наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
При цьому спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляється у способі вчинення діянь.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 , який усвідомлював, що на фоні вживання алкоголю може перебувати в агресивному стані, однак продовжував протягом декількох днів підряд вживати алкоголь, в ході чого між ним та потерпілими ОСОБА_16 та ОСОБА_17 виникли сварки, під час яких він цілеспрямовано наніс потерпілим численні колото-різанні ушкодження, механізм, характер, спосіб завдання, кількість нанесених клинком ножа колото-різанних ушкоджень, зокрема п`ять поранень потерпілому ОСОБА_16 та 31 поранення потерпілому ОСОБА_17 та локалізація цих колото-різанні ушкоджень в життєво-важливі органи, а саме шиї з ушкодженням підключеної артерії, грудної клітини з ушкодженням верхньої частки легені, живота - потерпілому ОСОБА_16 та грудей з ушкодженням легень, аорти, вилично-щічної ділянки, вушної раковини, задньої поверхні ший - потерпілому ОСОБА_17 , безумовно, вказують на спрямованість його дій саме на позбавлення життя потерпілих.
Також про наявність у ОСОБА_9 умислу саме на заподіяння смерті потерпілим свідчить і той факт, що обвинувачений після вчинення злочину, усвідомлюючи кількість та локалізацію завданих ним тілесних ушкоджень потерпілим в життєво-важливі органи, жодних дій, спрямованих на надання їм медичної допомоги не вчинив, тобто бажав настання суспільно небезпечних наслідків у виді смерті від вчинених ним діянь.
При цьому посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що потерпілі померли від множинних колото-різаних ран у різні частині тіла, що призвело до крововтрати, а не від нанесення ударів в життєво важливі органи є неспроможними, оскільки смерть ОСОБА_16 настала саме від сукупності спричинених поранень шиї та грудної клітини, які супроводжувались ушкодженням життєво важливих органів лівої легені та великої артеріальної судини (підключеної артерії), що призвело до масивної зовнішньої кровотечі та крововтрати, а смерть ОСОБА_17 настала від множинних проникаючих колото-різаних поранень грудей з ушкодженням життєво важливих органів легень, аорти, які привели до внутрішньо грудної і зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати (т.2 а.с. 42-47, 162-166).
Те, що обвинувачений, як зазначає захисник, мав дружні стосунки з потерпілими, за власні кошти їх пригощав та знаряддя вбивства на місце злочину не приносив, жодним чином не спростовує умислу обвинуваченого ОСОБА_9 на заподіяння смерті потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , який виник під час спільного вживання алкогольних напоїв, в ході конфлікту на грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків.
Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про те, що судом присяжних не було взято до уваги те, що потерпілі вели себе агресивно по відношенню до ОСОБА_9 та нанесли йому легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №80 та показаннями свідка ОСОБА_15 , то такі доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд присяжних з достатньою повнотою врахував поведінку потерпілих та обґрунтовано дійшов висновку, що з боку потерпілих не було такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого, в тому числі, шляхом нанесення числених ударів ножем в різні життєво важливі органи.
Таким чином, урахувавши всі встановлені обставини кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що суд присяжних правильно встановив, що ОСОБА_9 мав умисел саме на заподіяння смерті потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а тому його дії за п.13 ч.2 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне вбивство, будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком вбивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу.
При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , при кваліфікації його дій, суд присяжних обґрунтовано врахував, що ОСОБА_9 згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2016 був засуджений за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, і судимість за раніше вчинений замах на вбивство, на момент вчинення нового злочину на цей час, не знята і не погашена в установленому законом порядку, строки давності притягнення до відповідальності за перший злочин не минули та обставини передбачені ч.4 ст.49 КК України, а саме звільнення судом від кримінальної відповідальності обвинуваченого, у зв`язку із закінченням строків давності, відсутні.
Посилання обвинуваченого, на неправильність кваліфікація його дій за п.13 ч.2 ст. 115 КК України, у зв`язку з тим, що на моментйого арешту по даному злочину, він не був засудженийвироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29.03.2016, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за п.13 ч.2 ст.115 КК України кваліфікуються дії особи, яка раніше вчинила умисне вбивство, за винятком убивства, передбаченого статтями 116-118 цього Кодексу. Відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин, вчинила вона закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, була вона виконавцем чи іншим співучасником злочину, що відповідає положенням п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».
Що стосується посилань обвинуваченого на те, що жодних умов, передбачених ст. 34 КПК України, за яких Дніпровський районний суд м. Києва не міг здійснювати кримінальне провадження не було, що свідчить про порушення судом присяжних територіальної підсудності під час розгляду даного кримінального провадження, то колегія суддів вважає їх безпідставними. Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 10 травня 2016 року, за результатами підготовчого судового засідання з урахуванням думки сторони захисту, колегією суддів Дніпровського районного суду м. Києва було прийнято рішення про розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 судом присяжних, однак у зв`язку неявкою присяжних, яких було попередньо обрано та неявкою інших учасників кримінального провадження судовий розгляд неодноразово відкладався, аж до того часу, коли у грудні 2016 року закінчилися повноваження усіх присяжних, включених до спику присяжних Дніпровського районного суду м. Києва. Нових присяжних, у відповідності до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», станом на 30.01.2017 призначено не було, з огляду на що, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30.01.2017 подання голови Дніпровського районного суду м. Києва було задовольнено та передано кримінальне провадження № 0000161 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, для судового розгляду з Дніпровського до Подільського районного суду м. Києва. Отже, жодних порушень територіальної підсудності під час здійснення кримінального провадження №0000161 щодо ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.
Таким чином, судом присяжних всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено, а сукупність зібраних у справі та належним чином досліджених у судовому засіданні доказів, які доповнюють один одного та у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання колегії суддів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника щодо невідповідності висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_9 на ч.2 ст. 121 КК України.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Водночас згідно із ч. 2 зазначеної норми покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості.
Відповідно до ст.3 Конституції України життя людини визнано найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити її життя.
Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.
Відповідно до ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
Покарання у виді довічного позбавлення волі застосовується у випадках, коли необхідність такого призначення обумовлюється особливими обставинами, що обтяжують відповідальність, та виключною небезпечністю особи винного.
Згідно із роз`ясненнями Верховного Суду України щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених КК України, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.
Висновки суду щодо призначення покарання мають грунтуватися на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення рішення, зокрема, на відомостях про кожний вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та їїї характеристику, спосіб життя, поведінку до, в момент та після вчинення кримінального правопорушення. Також слід врахувати ознаки, які характеризують особистісті прояви в основних сферах життєдіяльності, та зважити на спрямованість і мотиви протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної поведенки, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, суд присяжних при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, призначаючи покарання, суд присяжних врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, зокрема, вчинення обох особливо тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій те, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений, дані щодо особу обвинуваченогоОСОБА_9 , який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно, спосіб життя (на момент вчинення злочину офіційно не працював, не одружений, раніше судимий, зокрема, за ст. 116, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, за які йому призначалось покарання у виді реального позбавлення волі на певний строк, відбувши яке на шлях виправлення не став, та кожного разу вчиняв більш тяжкі злочини), відсутність обставин, що пом`якшують покарання, за наявності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, якою, відповідно до п. 5, 13 ч.1 ст.67 КК України суд присяжних визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Врахувавши зазначені обставини, суд присяжних призначив ОСОБА_9 покарання, в межах, установлених санкцією частини 2 статті 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, а також правильно визначив вид і розмір остаточного покарання за сукупністю злочинів, відповідно до вимог ст. 70 КК України.
Таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст. 50 КК України, узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, оскільки менш суворий вид покарання, а саме позбавлення волі на певний строк, як вбачаєтьбся з біографії обвинуваченого, буде недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що судом присяжних не було враховано стан його здоров`я, а саме наявність онкологічного захворювання, а також того, що на момент арешту він був працевлаштований та одружений, то колегія суддів зауважує, що у даному кримінальному провадженні, з огляду на його фактичні обставини, онкологічне захворювання у обвинуваченого та його сімейний стан, не є тією обставиною, яка пом`якшує призначене покарання та істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчинених ним особливо тяжких злочинів, та наслідків, які настали в результаті його дій - смерті двох людей, чиє життя є найвищою соціальною цінністю.
Також, не є підставою для призначення більш м`якого покарання, ніж довічне позбавлення волі і посилання обвинуваченого та його захисника, на те, що потерпілими не було заявлено цивільного позову, оскільки відсутність цивільного позову з боку потерпілих, свідчить лише про те, що останні не виявили бажання скористатись своїм правом на відшкодування майнової та/або моральної шкоди.
Не заслуговують на увагу і посилання обвинуваченого та його захисника, на необхідність врахування апеляційною інстанцією, таких пом`якшуючих обставин, як повне визнання вини та щире каяття обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку обвинуваченим та його захисником до апеляційного суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом присяжних вироку щодо ОСОБА_9 , а також про безпідставність доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 та апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_9 за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:
__________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_35 ОСОБА_36 ОСОБА_4