Справа № 496/1917/21
Провадження № 1-кп/496/215/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР № 0000334 від 16.05.2019 року про притягнення до кримінальної відповідальності:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Чернівецької області, Глибоцького району, с. Опришени, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що у 2016 році, ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого мешкання та переглядаючи інформацію на невстановленому сайті у мережі Інтернет, дізнався про виготовлення невстановленою особою посвідчення водія за грошову винагороду у розмірі 6000 гривень. Також, ОСОБА_4 було відомо, що невстановлена особа робить лише копії документів, які не являються офіційними, тобто не відповідають встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України. Після чого, у ОСОБА_4 , виник умисел на придбання такого документу так як він не мав права на керування автотранспортним засобом та не проходив відповідне навчання для отримання посвідчення водія.
Так, ОСОБА_4 розуміючи, що він не має права на керування транспортними засобами, та не документований для цього відповідним документом, переслідуючи намір отримати право на керування автомобілем та маючи на меті отримати посвідчення водія у 2016 році, точної дати не встановлено, з метою отримання зазначеного документу всупереч встановленого законом порядку видачі посвідчень водія, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, вступив у попередню змову з невстановленою в ході досудового розслідування особою, для виготовлення підробленого посвідчення водія та пообіцяв його придбати.
Переслідуючи свій злочинний умисел на пособництво у підробленні офіційного документа, ОСОБА_4 за допомогою поштового зв`язку та мережі Інтернет надав невстановленій слідством особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, свої повні анкетні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, число, місяць, рік народження, адресу мешкання, фотокартку) для виготовлення підробленого посвідчення водія, яке наділяє правом керування автотранспортними засобами на своє ім`я.
Після цього, ОСОБА_4 отримав через поштове відділення підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , виготовлене за допомогою кольорового друкуючого пристрою зі струменевим способом друку. Після огляду отриманого посвідчення, ОСОБА_4 відправив кошти за нього у розмірі 6000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у пособництві в підробленні документу, з метою його подальшого використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України.
Крім того, 15.05.2019 р. о 11:00 годин, ОСОБА_4 , рухаючись автошляхом в Одеській області Біляївському районі сполученням Київ-Одеса 450 км на а/т «Renault Megan» д/з НОМЕР_2 , був зупинений інспектором 2 Батальйону УШІ в Одеській області ДПП ОСОБА_5 . Після зупинки ОСОБА_4 , на законну вимогу поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на вказаний автомобіль, пред`явив посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 06.09.2017 р. центром НОМЕР_3 , яке викликало сумніви в його справжності, у зв`язку з тим, що надане ОСОБА_4 посвідчення водія візуально мало ознаки підробки, а саме бланк свідоцтво не відповідав кольору, а при подальшій перевірці по базі LIS-M встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане на іншу особу, а саме на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що приблизно у 2016 році, ОСОБА_4 у мережі «Інтернет» на невстановленому під час досудового слідства сайті від невстановленої досудовим розслідуванням особи, дізнався про виготовлення посвідчення водія за грошову винагороду 6000 гривень. Дана особа пояснила ОСОБА_4 , що виготовлене посвідчення схоже на справжнє, однак таким не являється. Після чого у ОСОБА_4 , виник умисел на придбання такого документу.
Далі, ОСОБА_4 слідуючи інструкціям вказаної особи замовив йому посвідчення водія на своє ім`я за грошову винагороду в сумі 6000 гривень, які передав невстановленій досудовим розслідуванням особі після отримання на Новий пошті зазначеного посвідченнясерії НОМЕР_1 , видане на його ім`я, яке він почав використовувати.
Згідно, висновку експерта №172-П від 13.06.2019 року, надане на дослідження посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Всі зображення у посвідченні водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , нанесені за допомогою кольорового друкуючого пристрою зі струменевим способом друку.
Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто: використання завідомо підробленого документа.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та пояснив, що вони скоєні ним при обставинах встановлених в судовому засіданні.
Прокурор та обвинувачений в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідженням характеризуючих матеріалів та висновку експерта №172-П від 13.06.2019 року. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
З урахуванням викладених обставин суд вирішив за недоцільне дослідження інших доказів у провадженні.
Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України - пособництві в підробленні документу, з метою його подальшого використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто: використання завідомо підробленого документа.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів та кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 358 КК України відноситься до проступків.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
ОСОБА_4 не перебуває на обліку у нарколога, психіатра, має малолітню дитину на утриманні, за місцем мешкання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Арешти, накладені в рамках кримінального провадження, підлягають скасуванню, в порядку ст. 174 КПК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Керуючись ст. ст. 372, 374 КПК України, ст.ст. 12, 27, 50, 67, ч. 3, 4 ст. 358 КК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі 1 (один) рік 1 (один) місяць.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі 1 (один) рік.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати в дохід держави за проведення експертиз у розмірі 1256,08 грн.
Арешт накладений ухвалою суду від 17 травня 2019 року справа № 496/1825/19, провадження 1-кс/496/1100/19 скасувати.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1