Справа № 190/1404/15-к
Провадження №1-кп/190/2/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2022 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи засудженим 09 липня 2014 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст. 391, 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в П`ятихатській виправній колонії № 122 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, в період відбування покарання знову вчинив нове кримінальне правопорушення.

09.10.2014 року та 18.02.2015 року ОСОБА_4 був підданий стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу на строк 1 місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання.
Так, 20.03.2015 року о 06 год. 00 хвл. працівниками установи виконання покарань засудженому ОСОБА_4 винесено офіційне попередження і роз`яснено положення ст. 391 КК України.
Незважаючи на це, ОСОБА_4 належних висновків не зробив та 02.04.2015 року о 06.00 год. ОСОБА_4 порушив розпорядок дня, а саме відмовився виконувати команду підйом та продовжив спати на своєму спальному місці, за що 03.04.2015 року начальником П`ятихатської виправної колонії № 122 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді попередження.
14.04.2015 року о 06 год. 00 хвл. працівниками П`ятихатської виправної колонії № 122 виявлено, що ОСОБА_4 порушив розпорядок дня та не виконав команду підйом та продовжив спати на своєму спальному місці, за що 15.04.2015 року начальником П`ятихатської виправної колонії № 122 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани.
16.04.2015 року о 06 год. 05 хвл. працівниками П`ятихатської виправної колонії № 122 виявлено, що ОСОБА_4 порушив розпорядок дня та не виконав команду підйом та продовжив спати на своєму спальному місці, за що 23.04.2015 року начальником П`ятихатської виправної колонії № 122 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді сурової догани.
28.04.2015 року працівниками П`ятихатської виправної колонії № 122 виявлено, що ОСОБА_4 занавісив оглядове вікно в камері, чим перешкоджав проведенню нагляду за засудженими, які утримуються в даній камері, на зауваження з даного приводу ОСОБА_4 не реагував, за що начальником П`ятихатської виправної колонії № 122 винесено постанову про поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятору строком 7 діб.
02.05.2015 року о 07.15 год. під час обходу камер ДІЗО та ПКТ начальником П`ятихатської ВК № 122 ОСОБА_6 встановлено, що засуджений ОСОБА_4 , який утримувався у камері ДІЗО № 5 в категоричній формі відмовився представлятись та доповідати, на зроблені зауваження виражався нецензурною лайкою в бік адміністрації установи та погрожував працівникам установи. При проведенні технічного огляду камери на законну вимогу адміністрації установи надати особисті речі для огляду засуджений ОСОБА_4 відмовився в категоричній формі, також відмовився переодягатися в одяг, який передбачений для засуджених в камері ДІЗО, за що 07.05.2015 року начальником П`ятихатської виправної колонії № 122 винесено постанову про накладення дисциплінарного стягнення у виді сурової догани.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 391 КК України.

01.02.2022 року до суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні дане клопотання просив вирішити відповідно до вимог чинного законодавства.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло, зокрема, п`яти роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Таким чином, на час розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 минуло більше 5 років з дня вчинення інкримінованого їм злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Отже, норми чинного законодавства пов`язують зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, оголошення в розшук, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Виходячи з практики Верховного Суду (постанова Верховного Суду України від 19.03.2015 року №5-1кс15), під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

Отже при з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, а зупинення провадження по даній кримінальній справі у зв`язку з його розшуком само по собі не свідчить про ухилення від суду.

Таким чином, виходячи з даних процесуальних норм, а також з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_4 , який, будучи увідомленим про те, що звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України не носить реабілітуючого характеру, наполягав на застосуванні до нього вказаної норми кримінального закону, суд вважає за необхідне заявлене обвинуваченим клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України, керуючись ст.ст. 284 ч.2 п.1, 285, 286, 288, 392 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України - на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000498 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України - закрити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через П`ятихатський районний суд.

Головуючий суддя ОСОБА_1