УХВАЛА

21 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 192/1103/21

провадження № 51-3171 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року щодо останнього,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника, у якій заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Разом з цим до касаційної скарги також додано окреме клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке є тотожним заявленому касаційній скарзі.

Перевіривши наведені в клопотанні причини пропуску захисником строку на касаційне оскарження, Верховний Суд визнає їх поважними та вважає за необхідне поновити їй вказаний строк.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_2 порушує вимогу про зміну судових рішень шляхом звільнення засудженого від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, натомість в обґрунтування своєї вимоги, серед іншого, наводить доводи щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що може бути підставою для скасування судових рішень, а не їх зміни.

Разом з цим, захисник оскаржує судові рішення з підстави невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, тобто з підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України.

При цьому, захисник хоча і оскаржує судове рішення на підставі ст. 414 КПК України, однак у касаційній скарзі не наводить обґрунтування щодо відмінності принципового характеру у виді та розмірі призначеного покарання, з огляду на положення вказаної норми процесуального права.

Натомість, доводи касаційної скарги фактично зводяться до незастосування приписів ст. 75 КК України, що позбавляє можливості встановити дійсну її позицію, з чим саме ОСОБА_2 не погоджується - з видом та розміром призначеного засудженому ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, на строк 5 років 1 місяць чи з порядком його відбування.

Призначення покарання та звільнення від його відбування, попри нерозривний взаємозв`язок з точки зору правових наслідків для засудженого, мають відмінну юридичну природу і є окремими заходами, які послідовно застосовуються судом у разі прийняття відповідного рішення. При цьому вирішення питання про обрання особі виду покарання передує вирішенню питання про звільнення від його відбування з випробуванням, що прямо випливає зі змісту положення ч. 1 ст. 75 КК України.

Разом з цим, порушуючи питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, захисник не наводить підстав (умов), з наявністю яких закон пов`язує можливість застосування приписів вказаної норми матеріального права, з посиланням на матеріали кримінального провадження.

При цьому, ОСОБА_2 варто врахувати, що незастосування приписів ст. 75 КК України є іншою підставою для скасування або зміни судового рішення, відмінною від підстави передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, на яку вона посилається у касаційній скарзі.

Також, у касаційній скарзі захисник висловлює незгоду із ухвалою апеляційного суду, на обґрунтування незаконності якої формально посилається на порушення ряду норм КПК України, однак не зазначає яких конкретно порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, не наводить обґрунтування підстав для зміни рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей

412-414, 419, 438 КПК України.

Так, захисником, усупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України, не долучено до касаційної скарги копію ухвали апеляційного суду, що оскаржується, а натомість надано роздруківку знеособленої ухвали Дніпровського апеляційного суду від

11 квітня 2022 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, яка не може вважатися копією оскаржуваного судового рішення.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_2.задовольнити, поновити їй строк на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від

11 квітня 2022 року щодо останнього залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5