КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №11-кп/824/1245/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала

Іменем України

17 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Київської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Созонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, працюючого неофіційно, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а :

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві власності;

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 11.08.2016 року, тобто з моменту його затримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 11.08.2016 року до 04.02.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 90 129 грн. 80коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди, 100 000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 30 419 грн. 31 коп. у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, 27.06.2016 року близько 11 год. 50 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі таксі марки «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 , поблизу будинку АДРЕСА_3 , в ході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_11 , маючи прямий умисел, направлений на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, посягаючи на найвищу соціальну цінність - життя людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи предмет, схожий на ніж, наніс два удари в область грудної клітки потерпілого ОСОБА_11 , від яких останній помер.
Відповідно до висновку експерта № 100 від 16.09.2016 року причину смерті ОСОБА_11 встановити не мається можливим через різко виражені гнильні зміни; враховуючи ступінь розвитку трупних явищ, слід рахувати, що смерть гр. ОСОБА_11 настала в межах 1-2 місяців до моменту розтину трупа в морзі; у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: крайового перелому 3-го ребра зліва, що утворився від дії гострого предмету, який має гострий кінець та ріжучий край, має ознаки тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я; колото-різаних поранень (2-х) передньої грудної стінки справа та зліва, що утворились від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який має лезо та обух, з не вираженими ребрами. Максимальна ширина клинка по всій довжині занурення в тіло складає 22 мм та 9 мм., визначити ступінь тяжкості даних поранень не представляється можливим через не встановлення причини смерті.
Крім того, ОСОБА_7 27.06.2016 близько 12 год. 00 хв., маючи прямий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в автомобілі марки «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, належного ОСОБА_10 , поблизу будинку АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, сів за водійське сидіння та за допомогою ключа запалення, який знаходився в замку запалення, привів двигун до роботи, увімкнувши першу передачу перемикання швидкостей рушив з місця, тим самим незаконно заволодів належним ОСОБА_10 автомобілем марки «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , 2003 року випуску, вартістю згідно висновку експерта №19/111/12-783 від 30.12.2016 року 87910 грн. 50 коп., яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 значної матеріальної шкоди на суму 87910 грн. 50 коп.
Крім того, ОСОБА_7 , 27.06.2016 близько 12 год. 30 хв., маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи за кермом автомобіля марки «Daewoo Nubira», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по трасі Калинівка-Бишів, поблизу с. Калинівка Макарівського району Київської області, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав з салону автомобіля мобільний телефон марки «Nokia C3» IMEI НОМЕР_2 , вартістю згідно висновку експерта №800тв від 05.01.2017 року 340 грн. 00 коп., та з чоловічої барсетки грошові кошти у сумі 1500 грн., які належали ОСОБА_11 ..
Після чого, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1840 грн. 00 коп.

На вказаний вирок суду подано дві апеляційні скарги.

Так, в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.02.2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, за ч. 2 ст. 289 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власності, за ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна, яке належить обвинуваченому на праві приватної власності. Зарахувати ОСОБА_7 , відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 11.08.2016 до дня набрання вироком суду законної сили. В решті вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 закрити. Звільнити ОСОБА_7 з - під варти в залі суду. У задоволенні цивільного позову відмовити.

Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 17.05.2022 року обвинувачений ОСОБА_7 підтримав направлене зі слідчого ізолятора клопотання про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.
Клопотання обґрунтовано тим, що він з 2016 року, тобто тривалий час, перебуває під вартою. Враховуючи таке тривале тримання під вартою, та ту обставину, що до нього має застосовуватись Закон України № 838 - VIII та ч. 2 ст. 72 КК України в редакції 26.11.2015 р., то на думку обвинуваченого, на даний час відсутні будь - які ризики, а тому, запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку захисника, який підтримав клопотання та просив його задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, вказавши на безпідставність такого клопотання, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України, якщо обвинуваченого, який тримається під вартою, засуджено до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з тримання під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 судом першої інстанції визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому остаточне покарання у виді 13 років позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Цим же вироком запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Київському СІЗО залишено без змін, до набрання вироком законної сили.

Європейський суд з прав людини у своєму рішення «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після: засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

Наведене свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоч і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

А тому, тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.02.2019 року, яким обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років, є обґрунтованим.

Колегія суддів, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження і доводами клопотання обвинуваченого, на даному етапі апеляційного розгляду будь-яких нових обставин, передбачених вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, які б виникли після постановлення вироку і не були досліджені судом першої інстанції, не встановила.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_7 не може утримуватися під вартою, матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, зокрема, на особисте зобов`язання чи домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 376, 405 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_4