СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/2801/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м.Київ
слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкриому судовому засіданні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002342 від 05.09.2022 року за ч. 1 ст. 307 КК України, про накладення арешту,-

В С Т А Н О В И В :
До слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва надійшло вказане клопотання, в якому слідчий за погодженням із прокурором у даному кримінальному провадженні, просить накласти арешт на речі, які належать ОСОБА_5 .
Клопотання обгрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, знаходиться кримінальне провадження № 0002342 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2022 року, приблизно о 09 годині 55 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , у якого під час проведення особистого обшуку виявлено серед іншого: мобільний телефон марки Redmi чорного кольору в чохлі синього кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 305 (триста п`ять) гривень та ланцюжок із металу білого кольору.
Слідчий просить накласти на арешт на вказане майно, посилаючись на п.3 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою конфіскації майна як виду покарання.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання слідчого заперечував, посилаючись на те, що вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, на момент вилучення та подання клопотання належить третій особі, а не підозрюваному, а відповідно таке клопотання має подаватись виключно прокурором. Крім того, слідчий просить накласти арешт, аргументуючи його майбутньою можливою конфіскацією, проте даних, що ОСОБА_5 є підозрюваним у кримінальному провадженні немає. Крім того, вважає, що слідчим не дотримано вимог п.2 ч.2 ст.168 КПК України під час вилучення майна.
Заслухавши думку слідчого та захисника, дослідивши клопотання і додатки до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вилучене майно, з метою можливої конфіскації майна як виду покарання, то суд бере до уваги той факт, що слідчим не надано доказів того, що ОСОБА_5 в межах кримінального провадження №0002342 від 05.09.2022, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею КК України, яка передбачала таке покарання. Крім того, слідчий судді бере до уваги той факт, що відповідно до витягу з ЄРДР укримінальному провадженні №0002342, правовою кваліфікацією кримінального правопорушення зазначено ч.1 ст.307 КК України, санкція якої не передбачає конфіскації майна як виду покарання.
Крім того, враховуючи, що у матеріалах клопотання відсутні дані про те, що ОСОБА_5 є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, то з врахуванням вимог ч.2 ст.64-2 КПК України з клопотанням про арешт його майна, як третьої особи, має право звертатись лише прокурор.
Отже, жодних правових підстав для накладення арешту на майно, яке вилучено у ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки Redmi чорного кольору в чохлі синього кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 305 (триста п`ять) гривень та ланцюжок із металу білого кольору, слідчим суддею не встановлено, а тому у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 64-2, 131, 170-173, 369 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002342 від 05.09.2022 року за ч. 1 ст. 307 КК України, про накладення арешту - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1