УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.03.2022 Справа №607/3962/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відео конференції, захисника ОСОБА_5 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження № 0003674, стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст. 289 КК України, розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 на два місяці, -

встановив:
Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено наступне: «На розгляді в судді Тернопільському міськрайонного суду ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.289 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , 24.12.2019 року близько 23 год. 00 хв., перебував поблизу території автостоянки, що по вул. Галицька, 38 в м. Тернопіль, де у нього виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 24.12.2019 року близько 23 год. 00 хв., точнішого часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поблизу охоронюваної території, що по вул. Галицька, 38 в м. Тернопіль, шляхом вільного доступу ввійшов через браму на територію автостоянки де побачив автомобіль марки "ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 та переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння, діючи умисно, повторно, підійшов до автомобіля "ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1 , відчинив незачинені водійські двері та сів за водійське сидіння.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , вирвав замок запалювання, шляхом з`єднання проводів намагався запустити двигун, проте не зміг, оскільки в автомобілі вимкнена мінусова клема, а тому ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, відчинив капот та закрутив клеми.

В подальшому, після повторного з`єднання проводів системи запуску двигуна автомобіля розпочав рух та виїхав із території автостоянки, що по вул. Галицька, 38 в м. Тернопіль.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки "ВАЗ 21063", д.н.з. НОМЕР_1 , бежевого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , заподіяно матеріальну шкоду ОСОБА_7 , на суму 15 327,75 гривень.

Під час досудового розслідування встановлено, що вказане кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 27.02.2020 йому повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів та 27.02.2020 висунуто обвинувачення за ч.2 ст. 289 КК України

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, що узгоджується із вимогами п.5 ч.2 ст. 183 КПК України.

В рішенні ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 п.175 зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Метою продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім цього, слід врахувати наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Постійного зв`язку із підозрюваним немає, на судові засідання не з`являється, що унеможливлює проведення судового розгляду у розумні строки.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний не має постійного джерела доходу та засобів до існування, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, а тому може піддатися спокусі вчинити новий злочин. Слід зазначити, що підтвердженням того, ОСОБА_4 в подальшому знову буде вчиняти кримінальні правопорушення є той факт, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 вчинив новий злочин за який в Тернопільський міськрайонний суд на розгляд скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.289 КК України.
Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Під час вирішення питання наявності чи відсутності ризиків, їх оцінки в сукупності з іншими обставинами, потрібно керуватись ст.178 КПК України та врахувати те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а це найбільш повно характеризує характер та моральність особи. Також прошу врахувати відсутність соціальних зв`язків, сімейний стан, відсутність постійного місця роботи.

Враховуючи викладене вважаю, що існують достатні підстави, які обґрунтовують ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), а також ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа).

Обрання менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою не буде сприяти меті та завданням кримінального провадження на даній стадії, оскільки підозрюваний, в міру тяжкості покарання яке йому загрожує, віку, відсутності соціальних зв`язків, репутації, попередніх судимостей, способу життя, майнового стану, відсутності місця роботи та сім`ї, не зможе дотриматись належної процесуальної поведінки.

На даний час ризики не зменшились, а термін дії запобіжного заходу закінчується 31.03.2022».

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд відмовити в клопотанні сторони обвинувачення та обрати йому більш м`який запобіжний захід.

Захисник ОСОБА_5 пояснив, що стороною обвинувачення не доведено достатньо підстав для подальшого утримання його підзахисного під вартою.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання сторін та наявні матеріали судового провадження, суд приходить до наступного висновку.
На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2022 року ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного до 31 березня 2022 року.
В порядку ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Згідно частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

На думку суду стороною обвинувачення доведено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, що вбачається із реєстру матеріалів долученого до обвинувального акту. При цього слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого суспільно небезпечного діяння. Йому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи особливу тяжкість інкримінованого злочину, що може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення оскільки не має постійного джерела доходу та засобів до існування, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, а тому може піддатися спокусі вчинити новий злочин. Слід зазначити, що підтвердженням того, ОСОБА_4 в подальшому знову буде вчиняти кримінальні правопорушення є той факт, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_4 вчинив новий злочин за який в Тернопільський міськрайонний суд на розгляд скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.289 КК України.
ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка йому загрожує може переховуватись від органів прокуратури та суду.

ЄСПЛ через призму рішень зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд приходить до переконання про те, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами справи та доводами прокурора про продовження існування заявлених ризиків.

Суд вважає, що продовження строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції" особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тому з огляду на наведене у сукупності, ОСОБА_4 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.331 КПК України, суд,-

постановив:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити, ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на два місяці до 28 травня 2022 року 23 год. 59 хв.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, строк дії ухвали закінчується 28 травня 2022 року в 23 год. 59 хв.

Копію негайно надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи днів з моменту її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1