Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/123/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 , -
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2022 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого, останній раз:
-24.05.2021 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, вставлено іспитовий строк тривалістю два роки,
обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 54 дні, до 24 травня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_9 , 07 лютого 2022 року, проник до домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав майно, належне потерплій, чим спричинив останній майнової шкоди у розмірі 1 966 гривень 67 копійок.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити частково клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області ОСОБА_11 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 та обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 54 дні, у межах досудового розслідування, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя прийшов до переконання про можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Зокрема враховано: підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого, умисного корисливого злочину, ОСОБА_8 без міцних соціальних зв`язків, судимий, тощо.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного, та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , яка просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Не достатньою мірою аналізовано можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, який зміг би забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, ґрунтуються лиш на припущеннях; підозрюваному немає сенсу переховуватись від досудового розслідування.

Залишено поза увагою обставини, передбачені ст. 178 КПК України, як от: підозрюваний має постійне місце проживання, працює, має сім`ю.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами: протоколами допиту потерпілої і свідків, протоколом огляду місця події, протоколами огляду предметів, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом проведення слідчого експерименту.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення відноситься до категорії умисних тяжких, корисливих, санкція його передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 є особою молодого віку, безробітний тривалий час, не навчається, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений, без утриманців, тобто, не має міцних соціальних зв`язків.

ОСОБА_8 багаторазово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, зокрема, тяжких, наразі, як встановлено слідчим суддею, щодо підозрюваного на розгляді Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває інший обвинувальний акт про обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення проти власності (аналогічного).

Нове кримінальне правопорушення інкримінуються вчиненням при непогашених та незнятих судимостях.

Як свідчать надані матеріали, після вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_8 , останній залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Наведене вище у сукупності свідчить про: асоційованість поведінки ОСОБА_8 , схильність до протиправних вчинків, вчинення кримінальних правопорушень. Враховуючи відсутність майнового доходу, сталого заробітку, - поведінка підозрюваного вказує на схильність його до бажання незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і небажання стати на шлях виправлення.

Все вказане також надає змоги стверджувати про суспільну небезпеку підозрюваного ОСОБА_8 для суспільства, оскільки вчинки останнього посягають на законні права громадян.
У даному кримінальному провадженні судом не допитані потерпіла та свідки, адже досудове розслідування тільки нещодавно розпочате, триває проведення слідчих дій.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у межах даного кримінального провадження, слідчим суддею встановлено факт неявки підозрюваного на розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу, а у межах іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 , що перебуває на розгляді даного місцевого суду, мають місце факти неявки ОСОБА_8 без поважних причин в призначенні судові засідання.
Означене негативно характеризує ОСОБА_8 з точки зору належного та сумлінного ставлення до обов`язкового виконання своїх процесуальних обов`язків як підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів, вчинити нові (зокрема аналогічні) кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків з метою зміни їх показань, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.
З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Також, надані прокурором матеріали спростовують твердження захисту про необґрунтованість підозри.

Щодо наявності у підозрюваного ОСОБА_8 місця реєстрації та проживання, - вказане, як слідує з матеріалів клопотання, не є стримуючим фактором для підозрюваного, не свідчить про убезпечення від наявних ризиків, у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 квітня 2022 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 54 дні, до 24 травня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3