Справа №:755/1923/17
Провадження №: 1-кс/755/326/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2022 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчої Дніпровського УПГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000665 від 18 січня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, у якому просить скасувати арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року у справі 755/1923/17 на земельну ділянку номер 16( шістнадцять), кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0, 0620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ).
Заявник вважає, що арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року на майно необґрунтованим, оскільки постановою слідчого від 19.01.20217 року, земельну ділянку кадастрований № :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом.
Доказів того, що земельна ділянка є об`єктом кримінально-протиправних дій немає, тільки твердження щодо зловживання своїми повноваженнями нотаріусом при посвідченні реєстраційних документів, які нічим не підтверджуються. Крім того, земельна ділянка не є речовим доказом у розумінні положень КПК України, а відповідними речовими доказами є документи, на підставі яких приймалося рішення про зміну власників. Земельна ділянка не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди та не містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, органом досудового розслідування не доведено, що існують ризики можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, перебування та передачі вказаного майна. Зокрема, при прийнятті рішення слідчим суддею про накладення арешту не враховано існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, правову підставу для арешту майна, можливий розмір шкоди, завданої злочином, наслідки арешту майна для третіх осіб, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Представник власника майна -адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про причини неявки суд не повідомив.
У судовому засіданні слідча Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 з`явилася, просила відмовити у задоволенні клопотання та зазначила, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000665 від 18.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України.
Процесуальне керівництво здійснюється Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва.
Постановою слідчого від 19.01.2017 року земельну ділянку кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. 5 Садова, діл. 16(с/т «ДВРЗ») визнано речовим доказом в кримінальному провадженні за № 0000665 від 18.01.2017.
10.08.2009 року на підставі постанови слідчого Києво-Святошинського РВ ГУМВС України у Київській області ОСОБА_7 на земельну ділянку АДРЕСА_3 , кадастровий № 66:598:030 було накладено обтяження, а саме арешт вищевказаної земельної ділянки.
Крім того встановлено, що 27.05.2016 року ВАТ «КРЕДОБАНК», передав предмет іпотеки, а саме, земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 0,0620 га, що розташована в с/т «ДВРЗ» по вулиці 5 Садовій у Дніпровському районі міста Києва, кадастровий № 66:598:030, факторинговій компанії «УКРФІНРЕСУРС», яка того ж дня, передала вищевказану ділянку ТОВ «СТАРКПРОМ».
30.12.2016 року у Державному Реєстрі речових правна на нерухоме майно було внесено зміни, а саме власником земельної ділянки АДРЕСА_3 , кадастровий № 66:598:030, являється ТОВ «СТАРКПРОМ».
14 лютого 2017 року, було накладено арешт на незавершений будівництвом садовий будинок, двоповерховий, загальна площа якого становить 303,71 м2, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_4 , ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2017 року, справа №755/1923/17.
04.06.2021 року, в результаті судових рішень, було накладено арешт на земельну ділянку, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року, справа №755/1923/17 про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою, проведення будь-яких будівельних, земельних, реконструкційних, шляхових та інших робіт на вказаній земельній ділянці, та заборонити Київському міському БТІ, державним органам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або інші види зміни власників, щодо об`єкту нерухомого майна, що розташований в АДРЕСА_1 .
Не зважаючи на це, 09.06.2021 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 459, було внесено зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відповідно до яких, новим власником земельної ділянки став ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В якості свідка було допитано ОСОБА_9 , нового власника земельної ділянки та садового будинку за вище вказаною адресою, у своєму допиті останній повідомив, що має намір, зареєструвати право власності на садовий будинок, тому існує ймовірність незаконного переходу права власності.
Крім того, активні дії щодо відчуження нерухомого майна свідчать про необхідність застосування судової заборони, щодо реєстраційних дій відносно цих доказів, а саме заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству «СЕТАМ» (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно, тощо) щодо об`єкта нерухомого майна, а саме садового будинку, який знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_4
У зв`язку з цим на погодженні у Дніпровській окружній прокуратурі на погодженні знаходиться клопотання про арешт майна із заборонами здійснення будь-яких реєстраційних дій державними особами та органами.
Окрім цього, встановлюється законність переходу предмету іпотеки, а саме земельної ділянки № 16 площею 0,0620 га, що розташована в с/т «ДВРЗ» по вулиці 5 Садовій у Дніпровському районі міста Києва, кадастровий № 66:598:030, 27.05.2016 року від ВАТ «КРЕДОБАНК» факторинговій компанії «Укрфінресурс», а в подальшому ТОВ «СТАРКПРОМ» (), оскільки дана ділянка має сільськогосподарське значення і відповідно до Земельного кодексу України ст. 133 п. 4 заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення можуть лише банки.
Окрім цього, встановлюється законність здійснення реєстраційних дій приватним реєстратором ОСОБА_10 , оскільки здійснивши тимчасовий доступ до документів, які знаходяться у володінні ДП «Національні інформаційні системи» Міністерства Юстиції України, а саме перевіривши які дії перед реєстрацією майна було здійснено останньою, стало зрозуміло, що ОСОБА_10 було відомо про арешт майна, не дивлячись на це ОСОБА_10 було здійснено перереєстрацію майна.
Попередньому директору компанії «Старкпром» ОСОБА_11 , було ручено підозру за ст. 382 КК України, а саме невиконання рішення суду, оскільки було зібрано достатньо доказів, які свідчили про невиконання останнім ухвал про арешт майна, які було надано Дніпровським районним судом, та скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , до Дніпровського районного суду.
Зокрема, у Верховному суді слухається касаційна скарга №755/1228/17 ОСОБА_12 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 липня 2018 року «-про скасування запису про державну реєстрацію права власності та визначення недійсним договору іпотеки», відповідно до ухвали Верховного суду від 13 квітня 2022 року , касаційне провадження у справі №755/1228/17 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/8324/19.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши слідчу Дніпровського УП ГУНП ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов такого висновку.
Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди /ч.2 ст.170 КПК України/.
Також, ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч.10 ст.170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, згідно ч.1 ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна /ч.11 ст.170 КПК України/.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року було накладено арешт на майно, а саме: на земельну ділянку номер 16 (шістнадцять), кадастровий номер : 66:598:0030 загальнею площею 0, 0620 га, яка розташована за адресою: м. Київ, Дніпровський район, вул. 5-та Садова, ( с/т «ДВРЗ»).
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Разом із тим, у розумінні ст.84 КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов?язаних із оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення.
Також, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Крім того, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Виходячи з вищевикладеного слідчий суддя вважає, що арешт накладено обґрунтовано та на даний час в арешті майна не відпала потреба, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
Як зазначається в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2021 року метою застосування арешту є ділянка з будинком має значення речових доказів під час проведення досудового розслідування, з метою запобігання їх знищення, втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, до набрання судовим рішенням законної сили, заявники порушують питання про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, що розташований в с/т «ДВРЗ» по вул. 5 Садовій у Дніпровському районі міста Києва, а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :66:598:0030 загальною площею 0,0620 га, яка згідно витягу з Державного реєстру нерухомого майна перебуває у власності ТОВ «Старкпром», код ЄРДПОУ : 40486447, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаною земельною ділянкою у тому числі, але не виключно: проведення будь-яких будівельних, земельних, реконструкційних, шляхових та інших робіт на вказаній земельній ділянці, із забороною Київському міському БТІ, державним органам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або інші види зміни власників, щодо об`єкту нерухомого майна, що розташований в с/т «ДВРЗ» по вул. 5 Садовій у Дніпровському районі міста Києва.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Із зазначених підстав у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000665 від 18 січня 2017 року слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 169, 170-174, 236, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні № 0000665 від 18 січня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя