Справа № 299/3525/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/184/20, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.08.2018.

Цим вироком :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не працюючий, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, не судимий, засуджений:

-за ч.2 ст.383 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 01(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки в порядку ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до органів з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: грошові кошти в сумі 22320 грн., які знаходяться на зберіганні у ОСОБА_10 ; клаптик паперу розміром 4,5х3,5 см. з написом на ньому «12х1860.00=22320.00», товарний чек від 24.09.2016 на суму 22320 грн. з печаткою приватного підприємця ОСОБА_10 , які знаходиться при матеріалах справи, ухвалено повернути ОСОБА_10 , як законному власнику; аудіо запис під назвою «2016-0924-12_09_37--32», розміром 473 Кб, який збережено на диску DVD-R Artex, 4.7 GB/120MIN, залишено при матеріалах справи.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

24.09.2016 близько 12 год. 15 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в автомобілі марки «КАМАЗ 5320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_10 , на автодорозі між населеними пунктами с.Шаланки - Великі Ком`яти Виноградівського району, діючи умисно, з метою неправдивого повідомлення про вчинення злочину, з корисливих мотивів, бажаючи заволодіти грошовими коштами в сумі 22320 грн., розуміючи неправдивий характер вказаного повідомлення, і бажаючи, щоб воно стало предметом розгляду органу досудового розслідування, повідомив Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про вчинення
-2-

злочину, а саме про те, що на шляху дороги в с.В.Ком`яти Виноградівського району, його зупинив автомобіль марки «ВАЗ 21099» чорного кольору, без номерних знаків, із якого троє невідомих осіб погрожували йому.
Вказане повідомлення ОСОБА_6 було зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та події Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області за №4875 від 24.09.2016.
Далі, ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії, близько 16 год. 24.09.2016, навпроти адміністративної будівлі Великоком`ятівської сільської ради, що розташована за адресою с.В.Ком`яти вул.Волошина,23 Виноградівського району, будучи попередженим про зміст ст.383 КК України, а саме про кримінальну відповідальність, щодо завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину та ознайомлений під підпис, маючи умисел на завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що повідомляє відомості, які не відповідають дійсності, подав слідчому слідчого відділення Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області лейтенанту поліції ОСОБА_11 , власноручно написану та підписану письмову заяву на адресу начальника Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_12 .
У вказаній власноручно написаній та підписаній письмовій заяві, ОСОБА_6 зазначив неправдиву інформацію про те, що 24.09.2016, під час того як він рухався на автомобілі марки «КАМАЗ 5320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з с.Шаланки в напрямку с.Великі Ком`яти, де між вищевказаними населеними пунктами, на відстані одного кілометра від залізничного - дорожнього переїзду, ближче до с.В.Ком`яти, його підрізав автомобіль марки «ВАЗ 21099», без реєстраційних номерних знаків, чорного кольору, з якого вийшли два чоловіки, одягнені в чорний одяг, без масок на обличчі і наказали йому вийти з автомобіля, погрожуючи при цьому ножем. Підкорившись волі останніх, він вийшов з автомобіля і тоді один із невідомих йому чоловіків заліз до кабіни автомобіля марки «КАМАЗ», де з пасажирського сидіння викрав грошові кошти у сумі двадцять дві тисячі грн., які належали приватному підприємцю ОСОБА_10 , та з викраденим зникли.
Вказане повідомлення та заява ОСОБА_6 , не відповідали дійсності, позаяк близько 17 год. 24.09.2016, слідчим СВ Виноградівського ВП Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_11 , в ході проведення огляду місця події - автомобіля марки «КАМАЗ 5320» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в коробці для інструментів, яка закріплена на рамі кузова автомобіля з лівої сторони, було виявлено та вилучено 18 (вісімнадцять) купюр НБУ номіналом 500 грн., 15 (п`ятнадцять) купюр НБУ номіналом 200 грн., 75 (сімдесят п`ять) купюр НБУ номіналом 100 грн., 56 (п`ятдесят шість) купюр НБУ номіналом 50 грн. та 02 (дві) купюри НБУ номіналом 10 грн., на загальну суму 22320 (двадцять дві тисячі триста двадцять) грн.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 14.08.2018 скасувати та закрити провадження у справі щодо нього на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 вказує на неправильне застосування судом кримінального закону та істотні порушення кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України. Вважає, що судом першої інстанції дана невірна оцінка показам допитаних в суді свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки всупереч наведеному у вироку твердження, показами зазначених свідків його винуватість не підтверджується. Також зазначає, що вилучені при проведення 24.09.2016 огляду автомобіля грошові кошти

-3-

в розмірі 22320 грн., є недопустимим доказом, оскільки такий огляд проведено з порушенням ч.5 ст.171, ч.3 ст.233, ч.7 ст.237 КПК України, позаяк фактично проводився обшук автомобіля без понятих, до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення та без подальшого звернення слідчого із клопотанням про обшук транспортного засобу та арешт тимчасово вилученого майна, що не відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №159/451/16-к, від 07.06.2018 у справі №740/50566/15-5 та практиці Європейського суду з прав людини, викладеній у рішеннях «Пантелеєнко проти України», «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України». Крім того обвинувачений вказує на безпідставність врахування судом в якості доказу подану ним заяву про вчинення кримінального правопорушення від 24.09.2016, оскільки в порушенням вимог ст.ст.15,18 Закону України «Про звернення громадян», така заява досі не розглянута та відповідь на таку заяву ним не одержана. Також зазначає, що при вирішенні його заяви працівниками Виноградівського ВП порушено вимоги Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, щодо обов`язкового присвоєння заяві порядкового номера, проте всупереч такому порядку, його заяві та рапорту працівника поліції присвоєно один і той же номер, що на його думку, зроблено з метою укриття від обліку вчиненого відносно нього тяжкого злочину. Також звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження наказу про призначення ОСОБА_15 тимчасово виконуючим обов`язки начальника слідчого відділення Виноградівського ВП, що свідчить про те, що останній згідно п.8 ч.1 ст.3, ст.214 КПК України, не мав повноважень доручати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні слідчому ОСОБА_11 , у зв`язку з чим всі проведені вказаним слідчим слідчі дії також вважає незаконними. Крім того вказує на порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, позаяк в ході судового засідання грошові кошти не оглядались, хоча відповідне клопотання стороною захисту подавалось. Також зазначає, що всупереч вимогам ст.290 КПК України, стороною обвинувачення не було здійснено відкриття речових доказів стороні захисту, про що свідчить запис у відповідному протоколі. На його думку, під час судового розгляду кримінального провадження щодо нього, суд першої інстанції не дотримався положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.8,62 Конституції України, вимог ст.ст.7-9,17,91 КПК України та практики Європейського суду з прав людини.

19.10.2021 обвинувачений ОСОБА_6 подав до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката які частково підтримали апеляційну скаргу та підтримали клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, думку прокурора ОСОБА_5 , яка апеляційну скаргу підтримала частково та не заперечила проти задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги та мотиви клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає до часткового задоволення, а клопотання задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

-4-

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті другому цієї частини.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч.1 ст.49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі №345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.383 КК України (24.09.2016), за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк від двох до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк та останній відноситься до злочинів невеликої тяжкості (ч.4 ст.12 КК України). Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку останній не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від слідства або суду, а тому строки давності закінчились.
Як вбачається з поданого обвинуваченим клопотання, останній вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.383 КК України не визнав, однак наполягав на закритті відносно нього кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України зі звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України.
За змістом ст.ст.284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення,

-5-

клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі №425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч.ч.1-3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.
Керуючись ст.ст.284,404,405,407,409,417,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14.08.2018 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.383 КК України скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

На підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.2 ст.383 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284, ст.417 КПК України.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді