Справа № 158/1758/22
Провадження № 1-кс/0158/730/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці клопотання слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000406 від 24.08.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В

29 серпня 2022 року на адресу Ківерцівського районного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу марки «Fiat Ducato», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_5 та «Лафети» марки «STIM L22», VIN: НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 .

Клопотання обгрунтовує необхідністю збереження речових доказів, яким є вилучене майно.

Слідчий до суду не з`явився; водночас, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, водночас до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності; щодо задоволення клопотання не заперечує.

Оскільки неприбуття вказаних осіб не суперечить ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання за їх відсутності.

Неявка учасників не перешкоджає розгляду справи, тому на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000406, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.08.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 24.08.2022 року, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання слідів вчинення злочину й інших об`єктів, що можуть бути долучені до матеріалів кримінального провадження як речові докази, проведено огляди, в ході яких виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Fiat Ducato», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_5 та «Лафету» марки «STIM L22», VIN: НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 .

Згідно постанов про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 25.08.2022 року, вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, і з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в межах вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, слідчим у достатній мірі наведено наявність підстав, які можуть свідчити про те, що вказані речі можуть містити на собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки встановлені слідчим фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно може бути предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, а отже воно відповідає критеріям зазначеним уст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речового доказу з метою збереження.

Відповідно до ч. 5 ст.100 КПК України, речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя вважає, що передача речових доказів, а саме: транспортного засобу марки транспортного засобу марки «Fiat Ducato», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 та «Лафети» марки «STIM L22», VIN: НОМЕР_2 на відповідальне зберігання власнику та законному володільцю ОСОБА_5 не суперечить приписам ч. 5 ст. 100 КПК України, оскільки утримання вказаних речових доказів не є співмірним з завданнями кримінального провадження та призводить до порушення розумного балансу між приватно-правовим та публічно-правовим інтересом, тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна необхідно задовольнити.

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких і покладено обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до ст.174 КПК України за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Fiat Ducato», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 , власником якого являється ОСОБА_5 та «Лафету» марки «STIM L22», VIN: НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_6 , які було вилучено в ході огляду місця події від 24.08.2022 року тимчасово позбавивши можливості відчужувати, користуватись, розпоряджатись будь-яким чином таким майном до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Передати транспортний засіб марки «Fiat Ducato», білого кольору, VIN: НОМЕР_1 та «Лафету» марки «STIM L22», VIN: НОМЕР_2 на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_5 .

Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України.

Негайне виконання даної ухвали покласти на слідчу, прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1