Справа №704/810/19
Номер провадження 1-в/710/35/22
УХВАЛА

іменем України

12.08.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
цивільного позивача ОСОБА_5 ,
представника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Шпола, клопотання потерпілої та цивільного позивача про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні №0000464 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
19.07.2022 року до Шполянського районного суду Черкаської області надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_7 , в якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 8000 гривень 00 копійок.
Також, 19.07.2022 року до Шполянського районного суду Черкаської області надійшло клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 , в якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь витрати за надання правової допомоги адвокатом у розмірі 11000 гривень 00 копійок.
Клопотання обґрунтовані тим, що Шполянським районного суду Черкаської області 08 липня 2022 року кримінальне провадження № 0000464 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, закрито зі звільненням від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. З врахуванням правового висновку Верхового Суду, який викладений у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17, вважають, що із ОСОБА_4 підлягають стягненню на їх користь процесуальні витрати, які вони понесли за надання правничої допомоги під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження.
Представник потерпілої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_6 , підтримав клопотання.
Цивільний позивач ОСОБА_5 та її представник , адвокат ОСОБА_6 , підтримали клопотання.
ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотань. Його захисник , адвокат ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений. ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду клопотань без участі захисника.
Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.
Ураховуючи, що вказані клопотання надійшли у одній справі № 704/810/19 та одночасно, яким відповідно протоколів передачі справи раніше визначеному складу суду присвоєні номера проваджень 1-в/710/35/22 та 1-в/710/36/22 відповідно, з метою економії процесуального часу, зважаючи на думку учасників справи, які не заперечували проти об`єднання проваджень за вказаними клопотаннями в одне, суд дійшов висновку про об`єднання проваджень за заявами в одне з присвоєнням одного номеру провадження.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи № 704/810/19 в межах заявлених клопотань, судом встановлені наступні обставини.
У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувало кримінальне провадження № 0000464 відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Із матеріалів справи вбачається, що разом із обвинувальним актом до суду надійшов позов ОСОБА_5 ( том 1 а.с. 8). У подальшому ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження подала до Тальнівського районного суду Черкаської області ще один позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди ( том 1 а.с. 89-92).
Потерпіла ОСОБА_7 також подала позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди ( том 1 а.с.56-60).
08.07.2022 року Шполянським районним судом Черкаської області задоволено клопотання обвинуваченого та його захисника, звільнено ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України; кримінальне провадження № 0000464 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; вирішено питання стягнення витрат на проведення експертиз та щодо арешту майна. Цивільні позови залишено без розгляду.
Закриття кримінального провадження, в зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не є реабілітуючою обставиною.
Згідно позовних заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , позивачі, серед інших вимог, просили стягнути з обвинуваченого на їх користь витрати на правову допомогу, які вони понесли в ході досудового та судового слідства.
При вирішенні клопотання обвинуваченого, питання щодо розподілу судових витрат, понесених потерпілою та цивільним позивачем, не вирішувалося, оскільки клопотання щодо вирішення долі вказаних витрат не було заявлено ( ОСОБА_7 та її і представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились), а вищевказані позовні заяви залишені без розгляду.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.
Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Таким чином, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 17 червня 2020 року у справа № 598/1781/17 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Не вирішення питання про розподіл процесуальних витрат не може бути єдиною підставою для скасування прийнятих судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, оскільки не є істотним порушенням вимог КПК України та не впливає на вирішення питання кримінально-правової кваліфікації, доведеності винуватості і призначення покарання. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України. Залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. Це питання може вирішити відповідно до положень ч.5 ст.534 КПК суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що відповідно додаткової угоди до договору від 27.08.2017 року про захист законних прав та інтересів потерпілої в ході досудового слідства від 27.08.2017 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 35 від 27.08.2017 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 27 від 18.03.2018 року ОСОБА_7 сплачено адвокату ОСОБА_6 5000,00 грн. 26 липня 2019 року між потерпілою ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_6 було укладено договір про захист законних прав та інтересів потерпілого та цивільного позивача в ході судового слідства кримінальному провадженні № 0000464, відповідно якого зокрема встановлено, що гонорар сплачується клієнтом у розмірі, який визначається додатковою угодою. Відповідно додаткової угоди до договору від 26.07.2019 року про захист законних прав та інтересів потерпілої в ході судового слідства від 26.07.2019 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 34 від 26.07.2019 року ОСОБА_7 сплачено адвокату ОСОБА_6 3000,00 грн. Всього на загальну суму 8000,00 грн.
Відповідно додаткової угоди до договору від 27.08.2017 року про захист законних прав та інтересів потерпілої в ході досудового слідства від 27.08.2017 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 47 від 28.09.2017 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 24 від 14.05.2019 року ОСОБА_5 сплачено адвокату ОСОБА_6 7000,00 грн. 26 липня 2019 року між ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_6 було укладено договір про захист законних прав та інтересів потерпілого та цивільного позивача в ході судового слідства у кримінальному провадженні № 0000464 , відповідно якого зокрема встановлено, що гонорар сплачується клієнтом у розмірі, який визначається додатковою угодою. Відповідно додаткової угоди до договору від 26.07.2019 року про захист законних прав та інтересів потерпілої в ході судового слідства від 26.07.2019 року, квитанції до прибуткового касового ордера № 35 від 26.07.2019 року ОСОБА_5 сплачено адвокату ОСОБА_6 3000,00 грн. На загальну суму 10000,00 грн.
У постанові від 19 липня 2021 року у справі №910/16803/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги потерпілої є обґрунтованими, цивільного позивача частково обґрунтованими, а саме у розмірі сплачених коштів адвокату.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 124, 126, 534, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Об`єднати в одне провадження заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_5 про стягнення процесуальних витрат на правову допомогу та присвоїти номер провадження 1-в/710/35/22.
Клопотання потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок .
Клопотання ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок .
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали проголошений о 17 годині 00 хвилин 16 .08. 2022 року.

Суддя ОСОБА_1