Справа № 496/4569/19
Провадження № 1-кп/496/184/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі Біляївського районного суду Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000863 відносно
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бобровиця, Бобровицького району, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, на час скоєння кримінального правопорушення - військовослужбовця військової служби за контрактом, навідника 3 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», -

-за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді навідника 3 відділення морської піхоти 2 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з мстою тимчасово ухилитися від військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного; стану 24.10.2019 р. о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза межами військової частини до 08.11.2019 р., проводячи свій вільний час на власний розсуд не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав винуватість в інкримінованому йому злочині та пояснив, що злочин скоєно ним при обставинах викладених в обвинувальному акті та встановлених в судовому засіданні.
Прокурор, обвинувачений та його захисник в судовому засіданні вважали за можливе розглянути зазначене кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежується допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідженням характеризуючих матеріалів. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Судом встановлено, що наявні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, оскільки з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що при досудовому розслідуванні зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а тому визнання обвинуваченим винуватості є цілком виправданим.
Оцінивши в сукупності всі докази у справі, в межах обраного обсягу та порядку, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 винний у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, а саме: нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
Відповідно до ст. 12 КК України злочин за ч. 4 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, ту обставину, що тяжких наслідків від скоєного не настало, особу обвинуваченого, а саме: відношення обвинуваченого до скоєного ним злочину, який усвідомив негідність вчиненого ним діяння і критично оцінює скоєне, готовий нести відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України в ході судового розгляду не встановлено.
ОСОБА_7 не перебуває на обліку у нарколога, психіатра, характеристика з місця служби незадовільна.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність, а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому можливо та слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у справі відсутній.
Речові докази по справі відсутні.
Витрати на експертні дослідження відсутні.
Керуючись ст. ст. 372, 374 КПК України, ст.ст. 12, 50, 67, ч. 4 ст. 407 КК України,-

У Х В А Л И В

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання відповідно до ч. 4 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1, 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробувальним строком на 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти повноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини за місцем проходження служби, а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання або роботи засудженого.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в Одеський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1