Справа № 199/6195/22
ВИРОК
іменем України

02.09.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000409 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2022, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Лозова Харківської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх і непрацездатних, зареєстрованого і фактично проживаючого у буд. АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 04.07.2022 год., близько 04:00 год., проходив повз буд. 86 по вул. Вишневій м. Лозова Харківської області, де знайшов гаманець, в якому знаходилися банківські картки «Монобанку», «Привабанку» та документи на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , після чого у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення грошей з вказаної вище банківської карти «Монобанку» з номером НОМЕР_1 , належну потерпілому.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення грошей з банківської карти ОСОБА_6 , 04.07.2022 року о 06:50 год. ОСОБА_3 приїхав на таксі до банкомату DN00, належного AT «Приватбанк», який розташований за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого 1. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливого мотиву, з метою наживи, достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан та продовжений на 90 діб до 25 серпня 2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошей з банківської карти, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав пароль на вказаному банкоматі та зняв готівкою 1407,00 грн. належні ОСОБА_6 , з банківського рахунку «Монобанку» № НОМЕР_1 .

Після вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 04.07.2022 год., близько 04:00 год., біля будинку 86 по вул. Вишневій м. Лозова Харківської області, знайшов гаманець, в якому знаходилися банківські картки «Монобанку», «Привабанку» та документи на ім`я потерпілого ОСОБА_6 , о 06:50 год. він приїхав на таксі до банкомату «Приватбанк», у м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого 1, підібрав пароль та зняв готівкою 1407,00 грн.

Наразі він потерпілому ОСОБА_6 , шкоду відшкодована у повному обсязі, просив суд суворо не карати, врахувати щиросердне каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 07.07.2022 до правоохоронних органів із заявою звернувся ОСОБА_6 та просив вжити заходи до невідомих осіб, які після нанесення йому тілесних ушкоджень, заволоділи його сумкою-барсеткою у якій знаходився мобільних телефон, паспорт громадянина України, банківські картки Монобанку і Приватбанку, Довідка про ВПО, трудова книжка.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.07.2022, потерпілий ОСОБА_6 на фото під №1, на якому зображено ОСОБА_3 , впізнав особу, яка вчинила відносно нього злочин.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2022, свідок ОСОБА_7 на фото під №3, на якому зображено ОСОБА_3 , впізнав особу, яку він підвозив до банкомату по вулиці Я. Мудрого у місті Лозова.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого прокурором обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому умисні дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, добровільно у повному обсязі відшкодував потерпілому спричинену шкоду, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується негативно, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду, захисник і обвинувачений просили суворо не карати, також суд враховує наявність обставин що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, враховуючи вік обвинуваченого, та буде становити надмірний тягар для останнього.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 566.34 гривень.

Речові докази: Гаманець світло-коричневого кольору з зображенням «ОРЛА»;Банківська карта «ПРИВАТБАНКУ» № НОМЕР_2 ;Банківська карта «МОНОБАНКУ» НОМЕР_3 ; Картка «Etiket» НОМЕР_4 ; Паспорт на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_5 ; Довідка про місце проживання на ім`я ОСОБА_6 ; Повістка про виклик до ЛРТЦКСП на ім`я ОСОБА_6 ; Довідка про взяття на облік ВПО № 6339-; Довідка ВПО на імя ОСОБА_6 від 28.04.2022; Сім - карта «ВФ Україна» № НОМЕР_6 G LIFE - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9 -Почтовик