Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8541/21
У Х В А Л А

"23" березня 2022 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква, питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001560 від 06.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001560 від 06.07.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у скоєнні нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді до 5 років позбавлення волі, на даний час ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 6 місяців арешту, крім того на розгляді в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області перебуває ще сім обвинувальних актів за ч.2 ст.185 КК України. Також, що останній не працює, не одружений, утриманців не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків. Крім того ОСОБА_4 усвідомлює, що за вчинені злочини, в разі доведення його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим ризики, передбачені п.1, 5 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшились, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної поведінки ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судове засідання не доставлений з причин введеного в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим конвоювання та доставка обвинувачених ДУ «Київський слідчий ізолятор» не здійснюється, крім того, вказана установа позбавлена можливості забезпечити присутність обвинуваченого у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Захисник в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим, по причині перебування поза межами Київської області.

Представник потерпілого в судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, зокрема прокурора, який підтримав заявлене клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 січня 2022 року, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись та ухилятися від явки до органу досудового розслідування/суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 березня 2022 року.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає, а судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку, провести не представляється можливим з об`єктивних підстав, а саме у зв`язку із введенням 24.02.2022 року (з 05 години 30 хвилин) воєнного стану по причині військової агресії росії проти України на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, попри встановлену неможливість КПК України проведення судового розгляду (в тому числі вирішення питання доцільності продовження строків тримання під вартою) у відсутність обвинуваченого, за винятком судового розгляду у кримінальному провадженні щодо злочинів зазначених у частині 2 статті 297-1 КПК України, колегія суддів керуючись загальними засадами кримінального провадження, а саме статтями 21,28 КПК України, в яких констатовано, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки, кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті також в розумні строки, розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень, вважає, що розгляд питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого можливий за його відсутності, оскільки зумовлений об`єктивним критерієм введенням воєнного стану на всій території України з 24.02.2022 року, який в свою чергу унеможливив повноцінну роботу ДУ «Київський слідчий ізолятор» щодо конвоювання, доставки та/або забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинуваченого.

Так, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

В обґрунтування продовження до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинення інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, проте, 03.06.2021 ОСОБА_4 вже засуджений Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 309 КК України до 6 (шести) місяців арешту, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та ймовірніше за все прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Також, суд вважає, що прокурором доведено існування ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки з моменту вчинення кримінальних правопорушень, відомості про які внесено до ЄРДР за №0003553 від 12.11.2020, №0000452 від 30.03.2021, №0000738 від 19.04.2021, №0000780 від 22.04.2021, №0001046 від 19.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України, обвинувальні акти яких в період з 25.11.2020 по 28.05.2021 року були скеровані до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та вже розглянуті, обвинувачений знову вчинив умисні нетяжкі злочини, в тому числі проти власності, що вказує на злочинну спрямованість його поведінки.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений до затримання не працював, не мав постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займався, постійного місця проживання не мав, сім`ї та утриманців також не мав.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність;

3) за станом здоров`я: відсутні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор»;

Вказані обставини, за переконанням суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим перешкод запобігання відправлення правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. В зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, встановлений порядок дослідження доказів та заявлене клопотання прокурора про необхідність зміни обвинувачення, суд вважає необхідним визначити його строк в межах 60 днів з дня постановлення ухвали.

З урахуванням наведеного суд дійшов до переконання, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 177-178, 183, 197, 199, 201, 315-316, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 309 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 травня 2022 року включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та надіслати до ДУ «Київський слідчий ізолятор» для відому та виконання.
Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_6