Справа № 309/1595/22
Провадження № 1-кс/309/321/22
У Х В А Л А

про арешт тимчасово вилученого майна

10 травня 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000156 від 06.05.2022 року щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України про арешт тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання про надання дозволу на арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 подав до суду заяву, згідно якої просив провести розгляд клопотання без його участі.

В судове засідання інші особи, які беруть участь у судовому провадженні не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до п.4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 травня 2022 року, приблизно о 03 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «Антоніо» в с. Стеблівка по вул. Центральна, 383 Хустського району Закарпатської області, повторно, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав припаркований біля вище вказаного магазину велосипед марки «AZIMUT» оранжевого кольору вартістю 2500 гривень, під час дії указу Президента України №64/2022: Про введення воєнного стану в України.

В ході огляду місця події 06.05.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 добровільно видав велосипед марки «AZIMUT» оранжевого кольору, який викрав 06.05.2022 року у потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 . Велосипед вилучено та поміщено на арешт майданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, та у зв`язку з тим, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, по яким необхідно провести судово-товарознавчу експертизу, предметами вчинення злочину, та згідно п.4 ст. 2 ст. 167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі не накладення арешту їх необхідно негайно повернути, згідно ч.5 ст.171 КПК України, особі у якої вилучено, що може привести до втрати чи знищення речових доказів, слідчий звернувся до суду з клопотанням, згідно якого просив накласти арешт на велосипед марки «AZIMUT» оранжевого кольору на час проведення судово-товарознавчої експертизи, після проведення якої повернути потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 .

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Враховуючи, що, велосипед марки «AZIMUT» оранжевого кольору відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом у справі, вважаю за необхідне накласти на арешт на вказане майно на час проведення судово-товарознавчої експертизи, після проведення якої передати власнику на відповідальне зберігання.

Відповідно до ст. 388 КК України розтрата, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт караються штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

У зв`язку з цим, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність попередження ОСОБА_6 про таку відповідальність.

Дослідивши матеріали клопотання, беручи до уваги те, що арешт тимчасово вилученого майна, має важливе значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, приходжу до висновку про обґрунтованість внесеного клопотання.

Керуючись ст.ст. 40, 131, 132, 170, 170, 171 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 06.05.2022 року в ході огляду місця події в м.Хуст, а саме :

- велосипед марки «AZIMUT» оранжевого кольору на час проведення судово-товарознавчої експертизи, після проведення якої повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 на відповідальне зберігання.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів після її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1