Справа № 183/3927/22
№ 1-кп/183/1082/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2022 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю - секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000371 від 23.07.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новоселівка, Млинівського р-ну, Рівненської обл., громадянин України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді старшого радіотелефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу управління другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше не судимий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор пояснив, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, у зв`язку з чим вважає за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та захисник також не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд встановив наступне.

Обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту прокурору не має.

Кримінальне провадження підсудне Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Всі питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, передбачені ст. 315 КПК України, вирішені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначено, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого радіотелефоніста-гранатометника вiддiлення зв`язку взводу управління другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок i військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29. 30. 31. 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньоi служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 23 травня 2022 року, перебуваючи у районі м. Лисичанськ, Луганської області отримавши від командира батальйону законний усний наказ вибути до місця розташування підрозділу у районі н.п. Устинівка та Тошківка Луганської області, для забезпечення виконання поставленого завдання пiдроздiлу, де він повинен був виконувати обов`язки по несенню військової служби, здійснювати охорону і оборону визначених позицій, а також забезпечувати відбиття атак противника, з метою недопущення прориву російсько-окупаційними військами у визначеному районі, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби спрямований на відмову від несення обов`язків військової служби, залишив територію місця базування підрозділу в районі АДРЕСА_3 та убув до м. Бахмут, Донецької області, де перебував до 28 травня 2012 року, при цьому ОСОБА_6 1. військову службу не ніс, обов`язків військової служби щодо проведення вогневої підтримки та оборони і охорони в межах і навколо визначеного району в АДРЕСА_3 з метою недопущення подальшого прориву російсько-окупаційними військами, у порушення наказу командира, не здійснював, тим самим відмовився від несення обов`язкiв вiйськової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_7 за викладених вище обставин обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України - відмові від несення обов`язкiв військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну дiяльнiсть, солдат ОСОБА_5 , будучи вiйськовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді старшого радіотелефоніста-гранатометника вiддiлення зв`язку взводу управління другої мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньоi служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 11 годин 21 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в пункті тимчасового збору військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_4 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - командира з морально-психологічного забезпечення вiйськової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_8 висунутись на бойові позиції в Луганській області та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Таким чином, солдат ОСОБА_5 , за викладених вище обставин обвинувачується У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України - непокорi, тобто умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

23 липня 2022 року ОСОБА_9 повідомлено ро зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях та відповідно до ухвали слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 21 липня 2022 року останньому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 липня 2022 року включно.

23 Липня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженнi завершено, обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписку обвинуваченого ОСОБА_10 скеровано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Наявність обгрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується зібраними в рамках досудового розслідування доказами, а саме: показами ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколом зняття показань технічних приладів та технiчних засобiв, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, а також іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Беручи до уваги, те що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке вiдповiдно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України вiдноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти рокiв, з метою забезпечення кримінального провадження виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою. Необхiднiсть продовження строку тримання під вартою обвинуваченого обумовлюється актуальністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, встановлених пі час досудового розслідування.

Метою продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язкiв, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність висунутого особі обвинувачення у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити вищезазначенi дії: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків; п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити iнше кримінальне правопорушення.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту тa особистоi поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захiд має вiдповiдати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Таким чином, в умовах воєнного стану на території України, такий підхід національних судів щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може породити позитивнi прецеденти, для належного покарання осіб, які вчинили тяжкi та особливо тяжкi злочини, що помiж іншого, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану та підриву авторитету Збройних Сил України.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що не відмовлявся від служби. Просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. оскільки ризики прокурором не доведені. Вважав, що є підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані слідчому судді матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень - злочину, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України, санкціями яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, прокурор посилався лише на тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винним у інкримінованому злочині.

На підтвердження наявності вказаного ризику, окрім усних пояснень, прокурором не надано жодного доказу.

У зв`язку з цим суд вважає, що саме по собі тяжкість покарання не є беззаперечною підставою, яка доводить наявність вказаного ризику. Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Також прокурор наголошував на наявності ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однак на підтвердження цього ризику прокурором не надано жодного доказу.

Таким чином існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

При вирішення питання про дію запобіжного заходу, судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; не одружений.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжких злочинів, наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд вважає можливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.09.2022 р..

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 (двісті вісім тисяч) грн. (2600 грн. х 80).

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, колегія суддів, -

П О С ТА Н О В И В:
Закінчити підготовче провадження і призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 409, ч. 4 ст. 402 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 год. 00 хв. на 16 серпня 2021 року в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Велика Ковалівка, 10-б).

Судовий розгляд проводити суддею одноособово.

В судове засідання викликати осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Клопотання прокурора Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 26.07.2022 р. про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 (включно) вересня 2022 року.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 208 000 (двісті вісім тисяч) гривень у грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем)

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого або прокурора; 3) повідомляти слідчого або прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити до державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений 27 липня 2022 р. о 09 год. 00 хв.

Суддя

Новомосковського міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1