ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000242 від 24 лютого 2019 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.189, ч.3 ст.289 КК України,-
У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, до 03 вересня 2022 року включно без визначення розміру застави.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Свої доводи мотивує тим, що ухвала постановлена із порушенням норм законодавства, оскільки не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Посилається на те, що за час утримання в Чернівецькому слідчому ізоляторі ОСОБА_7 не допускав порушень правил поведінки, а тому відсутній ризик ухилення від слідства та суду.
Також вказує, що потерпілий і свідки були допитані на стадії судового розгляду, а тому ризик впливу на них з боку обвинуваченого також не доведений.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що ОСОБА_7 має звання молодшого лейтенанту запасу, за станом здоров`я придатний до несення військової служби та виявляє бажання бути призваним на військову службу.
___________________________________________________________________________________
ЄУНСС: 725/5247/19 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/266/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вважає, що застава з покладенням відповідних обов`язків буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого і дотримання його конституційних прав.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , районний суд зазначив, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів, а також продовжують існувати доведені ризики, передбачені п.п.1,3,5,7 ч.1 ст.177 КПК України.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Захисник підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу суду.
Обвинувачений не заявляв клопотання про участь в апеляційному розгляді, а тому на підставі ч.5 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України апеляційним судом не викликався.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали та вимоги апеляційної скарги, позиції учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення районного суду в межах апеляційної скарги.
У відповідності до ст.370 КПК України, рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
На переконання колегії суддів, районний суд при ухваленні рішення вказаних вимог дотримався.
Згідно з вимогами ч.2,3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
Ухвалюючи рішення про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, передбаченим статтями 177178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими учасниками судового провадження.
Колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, що свідчать про наявність вагомих доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Враховано районним судом дані про особу ОСОБА_7 , який не має місця проживання на території Чернівецької області, обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого та особливо тяжкого злочину, групою осіб, із застосуванням насильства, за які останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Проаналізувавши обставини справи та відомості про особу обвинуваченого, районний суд належним чином вмотивував наявність ризиків, які продовжують існувати та не зменшились, а саме, що ОСОБА_7 може:
- переховуватись від суду;
- незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також на не встановлених на даний час співучасників злочину, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження;
- продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Із доведеністю цих ризиків погоджується і колегія суддів та вважає, що в апеляційній скарзі захисником їх не спростовано.
Зокрема, посилання апелянта на те, що за період перебування в СІЗО ОСОБА_7 не порушував умов утримання і не отримував скарг та зауважень, не нівелює ризику переховування від суду, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів та суворість ймовірного покарання, яке є безальтернативним у виді позбавлення волі.
Безпідставним є і твердження захисту про відсутність ризику впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки на даний час не встановлені та не допитані всі співучасники злочину (матеріали щодо яких виділені в окреме провадження).
Також, судом у порядку ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано не визначено у якості альтернативного запобіжного заходу заставу, оскільки злочини, інкриміновані ОСОБА_7 , вчинено із застосуванням насильства, що є дискреційним повноваженням суду. Крім того, в умовах воєнного стану правоохоронні органи обмежені в можливостях контролювати дотримання процесуальної поведінки обвинувачених, яким обрані запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою.
У своїй апеляційній скарзі захист стверджує, що ОСОБА_7 є молодшим лейтенантом запасу та придатний до несення військової служби.
Разом з цим, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.146,189 КПК України, що не дає йому право звертатися з клопотанням про скасування запобіжного заходу у порядку ст.616 КПК України.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що клопотання захисту про визначення застави для подальшого добровільного призову ОСОБА_7 на військову службу оцінюється як спроба уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.
Посилання захисника про необхідність застосування запобіжного заходу у виді застави, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки застава у даному випадку не є співмірною доведеним ризикам та інкримінованим обвинуваченому злочинам.
Суд першої інстанції, проаналізувавши доводи, наведені у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , встановив, що з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, а також конкретних обставин тих кримінальних правопорушень, які інкриміновані обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_7 , у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу.
Таким чином, районний суд дійшов вірного висновку про те, що жодний більш м`який запобіжний захід не гарантуватиме виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, у ході апеляційного розгляду не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176- 178, 182, 183, 331, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_10 Станковська

Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

12.07.2022 року
(дата засвідчення копії)