Справа № 136/356/22
Провадження №11-сс/801/197/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Кривенко
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
зі секретарем: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу прокурора Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000057 від 19.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,

В с т а н о в и в:
Ухвалою слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000057 від 19.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання. Роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_7 положення ч.2 ст.179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно клопотання слідчого встановлено, що 19.03.2022 року о 07:08 год. до чергової частини відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за телефоном спеціальної лінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , по факту вчинення вітчимом ОСОБА_7 домашнього насильства відносно її матері ОСОБА_11 за адресою їх спільного проживання по АДРЕСА_1 .
19.03.2022 року близько 07:50 год. працівниками поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виконувати адміністративне затримання ОСОБА_7 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, однак в ході якого ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, розуміючи, що ОСОБА_12 являється працівником поліції та здійснює свою діяльність відповідно до посадових обов`язків, умисно, цілеспрямовано наніс один удар кулаком руки в область обличчя останнього, після чого став тікати до власного житлового будинку, в якому на той час перебували малолітні діти, де схопивши в руки «скейт» став розмахувати ним та продовжувати вести себе агресивно. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_7 до нього було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб кайданки, під час одягання яких ОСОБА_7 продовжуючи активний опір працівникам поліції, умисно вкусив ОСОБА_12 за великий палець лівої руки. Після чого, ОСОБА_7 підвівся із землі на ноги, та стоячи навпроти ОСОБА_12 , не реагуючи на зауваження працівниками поліції щодо припинення своїх протиправних дій, умисно наніс ще один удар своєю головою в область ОСОБА_12 .
Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_7 спричинив потерпілому СРПП відділу поліції №4 Вінницького РУП ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді осадження обличчя на фоні набряку м`яких тканин, забійної рани носа, укушених ран великого пальця лівої руки, які згідно висновку судово-медичної експерта №25 від 19.03.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, про що 19.03.2022 року йому було вручено письмове повідомлення про підозру.

Прокурор Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу від 21.03.2022 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів без застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що ухвала слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року є незаконною та необгрунтованою і підлягає скасуванню з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Слідчим суддею при розгляді клопотання не у повній мірі враховано обставини, визначені статтею 178 КПК України.
Так, ОСОБА_7 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, крім того, 19.03.2022 року відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП «Домашнє насильство».
Згідно даних установлених досудовим розслідуванням ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, суспільно-корисною працею не займається, характеризується з негативної сторони. Так, згідно показань свідка ОСОБА_11 установлено, що «останніх пів року лайки між мною та ним ( ОСОБА_7 ) виникали дуже часто, однак з даного приводу я терпіла та працівників поліції не викликала, оскільки боялася, що після того як їх викличу, то може бути ще гірше… за чотири роки подружнього життя, то перших три роки він алкогольними напоями не зловживав, однак останній рік став частіше випивати, відколи влаштувався на роботу». Також установлено, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, перебуває у офіційному шлюбі, має на утриманні сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Більш того, слідчим суддею належним чином не враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення проти органів державної влади, оскільки вказане правопорушення посягає на нормальну діяльність правоохоронних органів на території нашої держави, працівники яких виконують свої службові обов`язки відповідно до вимог чинного законодавства, на їх авторитет, їхнє життя та здоров`я.
Так, слідчим суддею не взято до уваги той факт, що правопорушення відносно працівника поліції вчинено під час введення воєнного стану в Україні, який запроваджено на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що в свою чергу не впливає на кваліфікацію вчиненого діяння, однак говорить про суспільну небезпеку вказаного правопорушення та особу підозрюваного.
Крім того, звертає увагу суду, що на даний час працівники правоохоронних органів в тому, числі і працівники відділу поліції №4 Вінницького РУП, задіянні у обороні територіальної цілісності нашої держави у зв`язку з військовою агресією, здійснюють свої повноваження на підставі, в порядку та в межах закону з метою запобігання та припинення вчинення кримінальних правопорушень, задля захисту конституційних прав та свобод людини та громадянина, тому вчинення вказаного правопорушення в умовах воєнного стану підриває авторитет правоохоронного органу, порушує його нормальну діяльність та впливає на фізичний та психічний стан потерпілої особи.
Посилання слідчого судді на те, що слідчим при поданні клопотання не дотримано вимоги п.4 ч.2 ст.183 КПК України є помилковим, оскільки відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Крім того, слідчим суддею не в повній мірі враховано, ризики які зазначені слідчим у клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та передбачені п.1,3,5 ст.177 КПК України.
Так, наявний ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки після вчинення домашнього насильства в сім`ї відносно дружини ОСОБА_11 , розуміючи той факт, що дочка дружини ОСОБА_10 , 2010 р.н. викликала працівників поліції з метою припинення його протиправних дій, по приїзду працівників поліції задля документування вказаного адміністративного правопорушення, підозрюваний став тікати з місця вчинення правопорушення з метою ухилення від притягнення його до відповідальності, однак в подальшому був затриманий працівниками поліції.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 розуміє тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за яке передбачено покарання у виді обмеження та позбавлення волі строком до п`яти років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також наявний ризик, передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі зможе впливати на свідка по даному кримінальному провадженні ОСОБА_11 , яка є його дружиною, з метою змінити наданих нею показань або ж надання неправдивих показань задля уникнення ним кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345 КК України.
Щодо ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, то через конфлікт з дружиною, до їхнього домогосподарства на виклик неповнолітньої дочки ОСОБА_10 , приїхали працівники поліції з метою припинення та фіксування факту домашнього насильства. А тому, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 зможе в подальшому вчинити кримінальні правопорушення проти здоров`я своєї дружини та інших членів родини. Крім того, згідно показань ОСОБА_11 установлено, що «..останніх пів року лайки між мною та ним ( ОСОБА_7 ) виникали дуже часто, однак з даного приводу я терпіла та працівників поліції не викликала, оскільки боялася, що після того як їх викличу, то може бути ще гірше…».
Також підтвердженням того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що після вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, будучи затриманим в адміністративному порядку, знаходячись в кайданках, умисно, наніс удар головою в обличчя поліцейського ОСОБА_12 , заподіявши йому тілесні ушкодження, тим самим фактично вчинив нове правопорушення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила їх задовольнити, підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України (обставини які враховуються при обранні запобіжного заходу).
Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Дані про судимість ОСОБА_7 відсутні. Під час апеляційного розгляду прокурор не заперечував проти того, щодо відсутності доказів що ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування чи перешкоджав кримінальному провадженню.
Згідно матеріалів кримінального провадження №0000057 від 19.03.2022 року ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Санкцією ч.2 ст.345 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
З урахуванням наведених у клопотанні слідчого доказів встановлено наявність достатніх підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного вище кримінального правопорушення.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із вказаних у погодженому нею клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України та недостатність підстав застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених у клопотанні.
Слідчий суддя належним чином обґрунтував та умотивував своє рішення, проаналізувавши всі обставини, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Доводи прокурора про те, що вчинення кримінального правопорушення під час воєнного стану, як на підставу вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення є безпідставними, оскільки у випадку доведення вини ОСОБА_7 така обставина може бути врахована судом як обтяжуюча, відповідно до ст.67 КК України.
Також слідчий суддя дав належну оцінку показанням дружини, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у апеляційній скарзі. При цьому слідчим суддею прийнято до уваги заяву потерпілого від 21.03.2022 року, який просив слідчого суддю не обирати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що немає до останнього претензій, але у випадку обрання запобіжного заходу, просив обрати більш м`який запобіжний захід.
З огляду на вищевикладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави з яких прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду.
В ході апеляційного розгляду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не здобуто, тому покладення на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України зазначених в ухвалі Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року відповідає меті застосування запобіжного заходу, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам, визначеним ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на що підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді не має, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора.
Ухвалу слідчого судді Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2022 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3