Справа № 206/995/22
Провадження № 1-в/206/87/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Дніпро письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_5
захисника-адвоката: ОСОБА_6
лікаряпсихіатра ОСОБА_3

особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

29.03.2022 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла письмова заява представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування заяви зазначено питання про продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , до якого застосовані примусові заходи медичного характеру з посиленім наглядом згідно з ухвалою колегії суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2018. На теперішній ОСОБА_4 час знаходиться за адресою лікарні: м.Дніпро, Самарський район, вул.Бехтерева, 1, КП «ДКПЛ» ДОР у відділенні для застосування примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом. На даний час є інвалідом 2 групи. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Так, 09.10.2017, спричинив тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 (не менш 23 ударів ножами, струс головного мозку, черепно-мозкова травма, множинні колото-різані рани голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок). По даній справі була проведена стаціонарна СПЕ в КП «ДКПЛ» ДОР 22.03.2018, даний висновок: « ОСОБА_4 в період інкримінованого йому діянню хронічним психічним розладом, іншим хворобливим станом психіки не страждав. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діянню, виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності інтоксикаційного генезу в вигляді алкогольного делірія. За своїм психічним станом в період інкримінованого йому діянню не міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездії) та керувати ними. Підпадає під дію ч.2 cт. 19 КК України, рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом. Згідно з ухвалою колегії суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2018 був переведений до КП «ДКПЛ» ДОР у відділення з посиленім наглядом 05.11.2018. За час проведеного лікування психічний стан ОСОБА_4 , покращився: стала більш впорядкованою поведінка, переважно відсутні грубі порушення режиму відділення, емоційні реакції стали більш природними та відповідними ситуації, агресивні та аутоагресивні тенденції переважно відсутні, до психічного стану сформована часткова критика. До скоєного правопорушення критика залишається формальною, відзначає протиправність скоєного, але говорить «я ж нікого не вбив», виправдовується «та вона там полежала в лікарні неділю та вийшла», наполягає на тому, що йому вже пора додому, розуміння скоєного недостатнє. Емоційно залишається невиразнім, міміка збіднена, мова монотонна. Навички соціально-адаптованої поведінки в процесі формування, закріплені примітивні моделі адаптованої поведінки. Контроль поведінки залишається недостатнім. Залишається замкненім. Мислення непослідовне, з елементами паралогічності. Зважаючи на вищевикладене вбачається за доцільне продовження проведення примусових заходів медичного характеру з метою досягнення компенсації проявів основного захворювання, розуміння власного стану та необхідності лікування, формування критичного відношення до скоєного правопорушення, та продовження проведення соціально-реабілітаційних заходів. Комісія лікарів - психіатрів дійшла висновку, що ОСОБА_4 , доцільно продовжити примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом. Враховуючи викладене, просив клопотання задовольнити.
Представник заявника лікар-психіатр ОСОБА_8 в судовому засіданні просив задовольнити письмову заяву та зазначив, що висновок комісії лікарів-психіатрів під № 50 від 22.03.2022 підтримує в повному обсязі. Разом з тим зазначив, що наразі до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру з посиленим наглядом. Вказаний вид примусових заходів медичного характеру відрізняється від примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом, саме режимом який встановлений в Наказі МОЗ під №992 від 31.08.2017 «Про затвердження Правил застосування примусових заходів медичного характеру в спеціальному закладі з надання психіатричної допомоги», а саме особі (пацієнту) виходити за межі відділення самостійно, без супроводу медичного працівника пацієнтам заборонено, тоді як у відділенні із звичайним наглядом особа (пацієнт), самостійно може виходити за межі відділення. Разом з тим зазначив, що лікування медичними препаратами у вказаних відділеннях може бути однаковим, але одним з головних аспектів у лікуванні особи до якої застосовані примусові заходи медичного характеру є саме застосування відповідного режиму лікування. Враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів під № 50 від 22.03.2022, відповідно до якого контроль поведінки ОСОБА_4 наразі залишається не достатнім для застосування примусових заходів медичного характеру з іншим наглядом, тому вважає, що останньому необхідно продовжити надання примусових заходів медичного характеру саме з посиленим наглядом. Допитана в судовому засіданні практичний психолог ОСОБА_9 пояснила, що вона працює в Комунальному підприємстві «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради. Нею як практичним психологом на попередньому етапі було проведено психологічне дослідження стану пацієнта ОСОБА_4 , яке зазначено у висновку комісії лікарів під № 50 від 22.03.2022. Складене нею дослідження, підтримує в повному обсязі. Відповідно до наданого нею дослідження зазначено, що психологічний стан ОСОБА_4 наразі критичний, а саме відмічається вплив на емоційну схему мислення, будь якого прогнозу щодо подальшого лікування ОСОБА_4 в її дослідженні не зазначено, оскільки вказана обставина не належить до компетенції, а належить до компетенції лікарів-психіатрів. Разом з тим зазначила, що її психологічне дослідження складається на етапі формування висновку лікарів-психіатрів, має консультативний характер, тобто лікарі-психіатри можуть прийняти надані нею дослідження, але вказане дослідження не є аргументом для прийняття рішення під час складання висновку комісією лікарів-психіатрів відносно особи. Окрім того вказала, що вона не є членом комісії лікарів-психіатрів, та не підписувала зазначений висновок комісії лікарів-психіатрів під № 50 від 22.03.2022 складений відносно ОСОБА_4 . В судовому засіданні прокурор просив задовольнити заяву лікаря-психіатра ОСОБА_3 , зазначаючи, що оскільки ОСОБА_4 було вчинено тяжкий злочин з особовою жорстокістю, та наразі відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів останній потребує подальшого надання примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом, вважав, що з цих підстав заяву підлягає задоволенню.
Захисник-адвокат ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з посиленим наглядом, посилаючись на ту обставину, у висновку комісії-лікарів відсутнє обґрунтування, щодо продовження примусових заходів з посиленим наглядом відносно останнього. Зазначив, що практичним психологом ОСОБА_9 , якого не було включено до висновку комісії-лікарів, було надано висновок практичного психолога, який є протилежним від висновку лікарів-психіатрів, що фактично вказує на різність надання висновків щодо емоційного та психологічного стану відносно ОСОБА_4 . Враховуючи викладене, та ту обставину, що висновок комісії-лікарів під № 50 від 22.03.2022 складений відносно ОСОБА_4 , є необґрунтованим, має протиріччя та є таким, що фактично вказує на покращення стану ОСОБА_4 , просив відмовити в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_3 . Окрім того, зазначив, що лікарня в якій перебуває ОСОБА_4 взагалі є неповноважним органом для надання психіатричної допомоги, оскільки вказана лікарня не входить до переліку закладів з надання психіатричної допомоги, відповідно до Наказу під № 516 від 20.03.2018 «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги».
Особа, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_4 зазначив, що підтримує захисника-адвоката ОСОБА_6 , просив відмовити в задоволенні заяви лікаря-психіатра ОСОБА_3 та вказав, що наразійого стан покращився. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового засідання, приходить до наступного. Відповідно до копії ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2018 року до ОСОБА_4 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні з посиленим наглядом. Також, судом було встановлено, що ОСОБА_4 09.10.2017 приблизно о 20.00 год., знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем свого мешкання, безпричинно наніс не менше 42 ударів ножем в область грудної клітини, шиї, голови, нижніх та верхніх кінцівок потерпілій ОСОБА_7 , з якою співмешкав (а.с. 5-7). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2021 продовжено ОСОБА_10 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення з посиленим наглядом, строком до 6 (шести) місяців (а.с. 8). Статтею 92 КК України визначено поняття та мету примусових заходів медичного характеру, так примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь. Згідно з ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів. В письмовій заяві та висновку комісії лікарів-психіатрів № 50 від 22.03.2022 на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру у п. 27 вказано, що за час проведеного лікування психічний стан ОСОБА_4 , покращився: стала більш впорядкованою поведінка, переважно відсутні грубі порушення режиму відділення, емоційні реакції стали більш природними та відповідними ситуації, агресивні та аутоагресивні тенденції переважно відсутні, до психічного стану сформована часткова критика. До скоєного правопорушення критика залишається формальною, відзначає протиправність скоєного, але говорить «я же нікого не вбив», виправдовується «та вона там полежала в лікарні неділю и вийшла», наполягає на тому, що йому вже пора додому, розуміння скоєного недостатнє. Емоційно залишається невиразним, міміка збіднена, мова монотонна. Навички соціально-адаптованої поведінки в процесі формування, закріплені примітивні моделі адаптованої поведінки. Контроль поведінки залишається недостатнім. Залишається замкненим. Мислення непослідовне, з елементами паралогічності. Зважаючи на вищевикладене вбачається за доцільне продовження проведення примусових заходів медичного характеру з метою досягнення компенсації проявів основного захворювання, розуміння власного стану та необхідності лікування, формування критичного відношення до скоєного правопорушення, та продовження проведення соціально-реабілітаційних заходів. Відповідно до п. 25 висновку комісії лікарів-психіатрів під № 50 від 22.03.2022, визначено дані клінічного дослідження особи, а саме ОСОБА_4 виявлені під час проведення комісії лікарів-психіатрів, де зазначено, що психічний стан є притомний, мовному контакту доступний формально, в бесіді небагатослівний орієнтований в місці та часі. Емоційні прояви невиразні, міміка збіднена. Але часто зісковзує на відсторонені теми, про саме правопорушення говорить неохоче, але активно себе виправдовує - розуміння тяжкості скоєного правопорушення відсутнє. Мислення недостатньо послідовне, аморфне, паралогічне. Швидко втрачає інтерес до бесіди. Критики скоєного правопорушення не виявляє, до свого психічного стану сформована часткова критика. Контроль поведінки недостатній. Явно виражені прояви негативної симптоматики: пасивність, апатичність, зниження психічної продуктивності. У відділенні особливо нічим не займається. Обтяжений перебуванням у відділенні. Згідно з даними психологічного дослідження ОСОБА_4 , зазначеному у вказаному пункті наведеного висновку, встановлено, що в результаті дослідження відзначається: увага нестійка; показники пам`яті у межах норми; темп психічних процесів дещо уповільнений; мислення стало більш послідовним та продуктивним за рахунок деякої компенсації та зниження інтенсивності впливу порушень мислення ендогенного спектру на розумову діяльність; в процесі психовідновлювальних заходів поведінка впорядкована: емоційна сфера врівноважена; знизилися прояви ізольованості, дистантності; пацієнт більш охоче спілкується, будує плани на майбутнє; суттєво підвищився розважливий контроль над своєю поведінкою; втратили актуальність переживання, що призвели до здійснення дій суспільно небезпечного характеру; у колективі пацієнтів поводиться доброзичливо, спокійно; сформоване досить критичне ставлення до скоєного кримінального правопорушення. Як вбачається з пояснень лікаря-психіатра ОСОБА_3 наданих в судовому засіданні так і з висновку комісії лікарів-психіатрів під № 50 від 22.03.2022, не встановлено достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що психічний стан ОСОБА_4 покращився і він не представляє небезпеку для себе та оточуючих та не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом.

Щодо доводів, сторони захисту про ту обставину, що у висновку комісії-лікарів відсутнє обґрунтування, щодо продовження примусових заходів з посиленим наглядом відносно останнього та у вказаному висновку є протиріччя, а саме у наданні висновку практичним психологом ОСОБА_9 та висновку лікарів-психіатрів, щодо емоційного та психологічного стану відносно ОСОБА_4 , суд відноситься критично та не приймає їх до уваги, оскільки як було встановлено в судовому засіданні дані психологічного дослідження, які були проведені практичним психологом ОСОБА_9 відносно ОСОБА_4 , до початку складання висновку комісії лікарів-психіатрів на особу, яка перебуває на примусових заходах медичного характеру № 50 від 22.03.2022 мають лише консультаційний характер, та є складовою частиною загального висновку лікарів-психіатрів, який було прийнято під час надання вказаного висновку відносно ОСОБА_4 .
Як вбачається з показів наданих в судовому засіданні лікарем-психіатром ОСОБА_3 , відповідно до яких останній зазначив, що хоча і психічний стан здоров`я ОСОБА_4 і покращився, проте таке покращення не є стабільним та таким, що могло б свідчити про можливість проведення реабілітаційних заходів в умовах спеціальних закладів з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, враховуючи ступінь його суспільно-небезпечного діяння та умови, за яких ці дії ОСОБА_4 були вчинені.

Таким чином, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння останнім, виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, діагноза ОСОБА_4 шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний сииндром , суд приходить до обґрунтованого висновку, щодо достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру з посиленим наглядом строком до 6 (шести) місяців відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
До доводів сторони захисту про ту обставину, що Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної радиє не уповноваженим органом з надання психіатричної допомоги, суд не приймає до уваги та відноситься критично, з огляду на наступне. Відповідно до наданих суду документів вбачається, що відповідно до п. 8 Наказу МОЗ України під №516 від 20.03.2018 року «Про затвердження Переліку спеціальних закладів з надання психіатричної, допомоги», до якого входить Комунальний заклад «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (юридична адреса 49115, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Бехтерева, буд. 1). Згідно з рішенням Дніпропетровської обласної ради під №551-20/VII від 13.12.2019 про «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», змінено назву Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (юридична адреса 49115, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вул. Бехтерева, буд. 1) на Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради. З копії Витягу з рішення Дніпропетровської обласної ради під №551-20/VII від 13.12.2019 про «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», підписаного головою обласною радою С.Оліником, встановлено, що вирішено змінити назву комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» (юридична адреса: вул. Бехтерева, 1, м. Дніпро, 49115, Україна) на комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Затвердити в новій редакції статути, що додаються: комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Відповідно до копії наказу КП «ДБКЛПД» ДОР №1 від 28.12.2019 «Про зміну назви комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» складеного вик. об. директора ОСОБА_11 , на виконання витягу з рішення Дніпропетровської обласної ради «Питання діяльності окремих обласних комунальних підприємств та закладів, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» № 551-20/VІІ від 13.12.2019, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, виданої 28.12.2019, наказано з 28 грудня 2019 року змінити назву комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» на комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Визначити комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» правонаступником майна, прав та обов`язків комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради». Внести запис до трудових книжок працівників: «змінити назву комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатричні лікарня» Дніпропетровської обласної ради» на комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради». З огляду на викладене, суд вважає, що «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради» є повноважним органом та входить до переліку спеціальних закладів з надання психіатричної, допомоги. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для продовження ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом. Керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 Кримінального кодексу України, ст.ст. 372, 503, 512-514 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Письмову заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної Ради лікаря-психіатра ОСОБА_3 про продовження примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення із посиленим наглядом, строком до 6 (шести) місяців.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 (семи) днів.

Суддя ОСОБА_1