ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4935/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000534,

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0000534.

Скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм КПК України, без повного з`ясування обставин кримінального провадження та оцінки доказів у їх сукупності та у ній не наведено жодної очевидної та достатньої підстави для закриття кримінального провадження.

Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, матеріали кримінального провадження № 0000534 суду не надали.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 26.01.2020 під № 0000534 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у якому ОСОБА_3 має процесуальний статус потерпілого.

28.03.2020 слідчим ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження з підстав відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Зі змісту скарги вбачається, що копія оскаржуваної постанови потерпілій не направлялась та про її існування потерпіла дізналась 09.12.2021, а отже встановлений ч. 1 ст. 304 КПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження, положеннями кримінального процесуального закону, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

Відповідно до п. 2) ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити: відомості про зміст обставин, яка є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, тобто на відповідні пункти і частини статті 284, якою визначені правові підстави закриття кримінального провадження.

Судом установлено, що наведеним вимогам кримінального процесуального закону оскаржувана постанова не відповідає, оскільки висновок слідчого про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення не обґрунтований посиланням на проведені слідчі дії, здобуті ними докази та встановлені обставини, які є підставами для закриття кримінального провадження.

З урахуванням наведеного суд дійшов до переконання, що зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим вбачає підстави для її скасування.

Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 від 28.03.2020 про закриття кримінального провадження № 0000534.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: