Номер провадження: 11-кп/813/247/21
Номер справи місцевого суду: 511/154/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020 у кримінальному провадженні №0000935 внесеному до ЄРДР 19.12.2019, відносно:
ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кишинів Республіки Молдова, громадянки України, із неповною середньою освітою, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011 року народження та ОСОБА_10 , 2018 року народження, не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 06.11.2019 вироком Приморського районного суду м. Одеси за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання вироком суду першої інстанції від 10.06.2020 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 у виді 4-х місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків до відбуття визначено 1 рік 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховано з моменту її фактичного затримання.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 21.12.2019 на тимчасове вилучене майно скасовано.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Вирішено долю речових доказів.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що будучи раніше засудженою вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не стала та вчинила повторно злочин за наступних підстав. Так, обвинувачена ОСОБА_8 19.12.2019 приблизно об 11 год. 50 хв., знаходячись у торговому залі ковбасного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований у м. Роздільна, вул. Незалежності, 3, побачила незнайому раніше жінку, яка стояла в черзі, в кишені куртки якої виднівся мобільний телефон. Побачивши мобільний телефон, у ОСОБА_8 виник корисливий умисел, спрямований на викрадення вказаного телефону.
Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 19.12.2019 об 11 год. 50 хв. таємно, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, підійшла ззаду до жінки та правою рукою витягнула з кишені її куртки мобільний телефон марки «Redmi 7» imei 1 НОМЕР_1 та imei 2 НОМЕР_2 , після чого зникла з місця вчинення злочину з викраденим майном.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_8 спричинила матеріального збитку потерпілій ОСОБА_11 у розмірі 3999 гривень.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 зазначила, що не оспорюючи доведеності своєї вини та правильності кваліфікації її дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що призначене їй покарання за ч. 2 ст. 185 КК України не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, за своїм розміром є несправедливим через суворість, оскільки вчинений нею злочин є злочином середньої тяжкості. ОСОБА_8 зазначила, що суд першої інстанції призначаючи їй покарання не врахував, що вчинений нею злочин стався внаслідок збігу тяжких обставин.
Обвинувачена ОСОБА_8 вказала, що вона є матір`ю двох неповнолітніх дітей, які у разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі залишаться без материнської турботи. Окрім того, за місцем проживанням вона характеризується позитивно, сприяла розкриттю злочину, потерпілій не була завдана матеріальна шкода, цивільний позов не заявлявся, тобто відсутні обставини, які обтяжують покарання.
Посилаючись на такі доводи, обвинувачена просить вирок суду першої інстанції від 10.06.2020 змінити в частині призначення покарання та призначити їй покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти апеляційної скарги обвинуваченої та просила вирок суду залишити без змін.
Обвинувачена ОСОБА_8 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату та час судового розгляду була поставлена до відома належним чином, однак причини неявки суду не повідомила.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила відкласти розгляд справи та пояснила, що обвинувачена не з`явилась до суду апеляційної інстанції у зв`язку проходженням обстеження та лікування нирок, однак, жодних підтверджуючих зазначені причини відсутності, не підтвердила довідками.
Водночас, прокурор ОСОБА_6 вважала за можливе проводити розгляд кримінального провадження, з огляду на те, що обвинувачена притягується до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів та з`являється у судові засідання до інших судів, а неявкою до суду апеляційної інстанції зловживає своїми правами.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захиснику ОСОБА_7 надана можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження та остання просила задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченої
Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового розгляду повідомлялась шляхом сповіщення засобами поштового зв`язку за адресою проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частиною 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.
При цьому, апеляційний суд, приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 401 КПК України, відповідно до яких в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченої, а захист її прав та законних інтересів здійснений безпосередньою участю захисника ОСОБА_7 , з огляду на що відсутні підстави, які б заважали суду апеляційної інстанції розглянути апеляційну скаргу обвинуваченої за її відсутності. Більш того, остання доповнень до апеляційної скарги не подавала, та в апеляційній скарзі питання щодо доведеності винуватості та правильності кваліфікації її дій судом першої інстанції не порушувала.
З огляду на що апеляційний суд вважає, що можливо провести розгляд провадження за відсутності обвинуваченої та потерпілої.
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачена не оспорювала фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію її дій, а тому відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, вказані обставини апеляційним судом не переглядаються.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.

Згідно ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_12 , суд першої інстанції зазначив у вироку, що ним врахована ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, що ОСОБА_8 характеризується позитивно за місцем проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011 року народження та ОСОБА_10 , 2018 року народження, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, добровільно відшкодувала шкоду шляхом повернення викраденого майна, раніше неодноразово засуджувалася за вчинення умисних корисливих злочинів (а.п. 84-85).

Окрім того, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції визнано щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції не встановлено.

Водночас, судом першої інстанції досліджено досудову доповідь органу пробації відносно обвинуваченої, згідної якої зроблено висновок про високий ризик вчинення нею повторного кримінального правопорушення та про середній ризик небезпеки для суспільства. Орган пробації вважав, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення або обмеження волі становить небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив та врахував при постановленні вироку попереднє засудження вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_8 за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, яка на підставі ст. 75, п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України була звільнена з іспитовим строком 1 рік, при цьому новий злочин обвинувачена вчинила у період іспитового строку.

З урахуванням досліджених судом першої інстанції обставин, ним зроблено обґрунтований висновок, що виправлення обвинуваченої можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України відсутні.

При цьому, апеляційний суд також враховує обставини, які були встановлені в суді апеляційної інстанції, відповідно до яких ОСОБА_8 після вчинення злочину, в якому вона обвинувачується у даному кримінальному провадженні, також обвинувачується у вчиненні низки нових злочинів, аналогічної спрямованості, на підтвердження чого прокурором до суду апеляційної інстанції надано відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань про спрямування до суду першої інстанції інших кримінальних провадження відносно обвинуваченої.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в повній мірі враховані як обставини провадження так і особа обвинуваченої, а з огляду на кількість її попередніх судимостей, а також вчинення даного злочину в період іспитового строку за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2019, що ніяким чином не вплинуло на виправлення останньої, та вона знову вчинила новий умисний корисливий злочин, апеляційний суд вважає, що застосування до неї покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, в тому числі положень ст. 75 КК України є неможливим, а виправлення ОСОБА_8 можливе лише в ізоляції від суспільства.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, доводи апеляційної скарги обвинуваченої не обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції враховані всі обставини, які характеризують особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину.

Попри доводи апеляційної скарги обвинуваченої, останньою ні в апеляційній скарзі, ні в судових засіданнях суду першої інстанції не зазначено та не доведено внаслідок яких саме обтяжуючих обставин нею був вчинений злочин.

Відтак, колегія суддів вважає вмотивованими висновками суду першої інстанції, що обвинуваченій ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді реального позбавлення волі, оскільки тільки такий вид кримінального покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів та суд правильно застосував до обвинуваченої покарання у виді позбавлення волі, а призначення більш м`якого покарання у даному випадку, або застосування до неї умовно-дострокового звільнення є недоцільним. При цьому, судом першої інстанції було призначене покарання в нижніх межах ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування вироку суду першої інстанції відносно обвинуваченої ОСОБА_8 відсутні, тому апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим і таким, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 10.06.2020, яким ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_4