ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
про призначення судового розгляду

20 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000250 від 26.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, -

встановив:

10.09.2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2021 року за №0000250 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Потерпілий ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Прокурором подані клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до кожного з обвинувачених. В обґрунтування заявлених клопотань прокурор зазначила, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до кожного з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 під час досудового розслідування не зникли та існувати не перестали.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтувавши тим, що у обвинуваченого ОСОБА_6 перебувають на утриманні батьки похилого віку, діти, одна з яких є інвалідом з дитинства та те, що він має постійне місце проживання. Крім того, захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з усним клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що в обвинувальному акті не зазначені всі слідчі та прокурори. Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання свого захисника у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому, захисник заявила про доцільне обрати відносно його підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, обґрунтувавши свої доводи відсутністю ризиків заявлених прокурором, оскільки у обвинуваченого є постійне місце проживання.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.291 КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Вимоги до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК України. При цьому згадана норма не містить у собі вимоги про обов`язкове зазначення стороною обвинувачення в обвинувальному акті всіх слідчих та прокурорів, які брали участь у кримінальному провадженні. Навпаки п.4 ч.1 ст.291 КПК України містить вимогу зазначення в обвинувальному акті прізвища, ім`я та по батькові слідчого, прокурора, що виконано стороною обвинувачення в обвинувальному акті, що розглядається.

За таких обставин, недоліки обвинувального акту, про які заявлено захисником є безпідставними та необґрунтованими, тому не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору і не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Під час проведення підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе закінчити підготовче судове провадження та призначити судовий розгляд.

Розглядаючи клопотання прокурора та оцінюючи доцільність подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

За змістом ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу (Заходи забезпечення кримінального провадження).
З огляду на положення згаданої норми кримінального процесуального закону про необхідність додержання судом правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу (Заходи забезпечення кримінального провадження) при вирішенні питання застосування заходів забезпечення кримінального провадження під час здійснення підготовчого провадження, суд визнає необґрунтованим твердження прокурора про неможливість вирішення питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченим у підготовчому судовому засіданні, а необхідність саме обрання їм запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання прокурора є таким, що підлягає частковому задоволенню.
За змістом ч.ч.4, 5 ст.199 КПК слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, зокрема обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання прокурора та питання доцільності подальшого тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При вирішенні питання про подальшого застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні клопотання прокурора суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; обвинувачений непрацевлаштований та не має постійного джерела доходу, неодноразово судимий та в наявний час притягується до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.194 КК України, що було підтверджено самим обвинуваченим.

Зазначені обставини свідчать про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та продовження вчиняти кримінальні правопорушення, та які є доведеними прокурором.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність у нього сім`ї, оскільки існування таких обставин, на переконання суду, в даному конкретному випадку, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину, не буде виступати таким беззаперечним стримуючим фактором задля спростування існування ризику ухилення обвинуваченого від суду, перешкоджання судовому провадженню іншими чином, вчинення тиску на потерпілого, свідків, продовження злочинної діяльності, тощо.
Крім того, щодо обставин, викладених в письмовому клопотанні захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на домашній арешт, судом зазначається наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: 1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
На підставі ч.6 статті 9 КПК України, виходячи з рівності прав сторін кримінального провадження на реалізацію процесуальних прав (ч.2 ст.22 КПК України), а також враховуючи положення ч. 5 ст. 201 КПК України, можна зробити висновок, що підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду під час застосування/продовження запобіжного заходу, або істотна змінились обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.
Стороною захисту з урахуванням положень щодо самостійного обстоювання своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів, зокрема, щодо відсутності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, які були встановлені судом під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо виникнення нових обставин, які не були предметом судового розгляду під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Так, стороною захисту не надано суду доказів, які б свідчили про зміну або відсутність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, не зазначено та не надано доказів на підтвердження виникнення нових обставин, які не були предметом судового розгляду під час постановлення попередньої ухвали про застосування до обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В свою чергу, згідно ст. 181 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - домашній арешт у його співвідношенні до запобіжного заходу у виді тримання під вартою вбачається, що це менш суворий запобіжний захід, а за вимогами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
З огляду на викладене в ході розгляду клопотання сторони захисту судом не було встановлено вагомих нових обставин для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на менш суворий вид запобіжного заходу по відношенню до тримання під вартою домашній арешт.
Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховатися від суду та продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
За таких обставин, суд вважає за доцільне продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим судом не приймаються доводи захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для зміни відносно останнього запобіжного заходу на менш суворий.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; те, що він неодружений, непрацевлаштований та не має постійного джерела.

Зазначені обставини свідчать про існування ризиків можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та продовження злочинної діяльності та які є доведеними прокурором.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, на даний час не зникли, оскільки є підстави вважати, що на даний час обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі може переховатися від суду та продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, що було доведено прокурором в судовому засіданні та не спростовано стороною захисту.
За таких обставин, суд вважає за доцільне продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_7 , у зв`язку з чим судом не приймаються доводи захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_7 про наявність підстав для зміни відносно останнього запобіжного заходу на менш суворий.

Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою кожного з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.

Вирішуючи у відповідності до положень ч.4 ст.183 КПК України питання про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, суд враховує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, у зв`язку з чим не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись ст.ст.314, 370, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Призначити судовий розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні№0000250 від 26.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №106 Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33 на 11:00 год. 29 жовтня 2021 року.
Судовий розгляд здійснювати одноособово.
В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.
Забезпечення явки свідків кримінального провадження покласти на прокурора.
У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору та зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосований до обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, до кожного з них окремо, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 грудня 2021 року.
Строк дії ухвали суду в частині застосування до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою становить до 18 грудня 2021 року, включно.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 25 жовтня 2021 року о 09:00 год. в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/17514/21
Номер провадження № 1-кп/522/2450/21
Головуючий суддя ОСОБА_1