Справа № 755/9036/21
№1-кп/755/1166/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001390 від 02.05.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яготин, Київської обл., українця, громадянина України, працюючого неофіційно заготівельником будматеріалів у ТОВ «Ексбудком», одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2004 р.н. та 2005 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.05.2021 року, приблизно о 16 годині 55 хвилин, перебував за місцем проживання, а саме, за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час, неповнолітній ОСОБА_6 мобільним зв`язком повідомив свого батька ОСОБА_3 про те, що до його автомобіля марки «Порше», моделі «Кайен», н.з. НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 1-А, біля вказаного будинку, на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції, після чого, у цей же день, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 швидко вибіг з місця проживання та підійшов до раніше невідомого йому поліцейського Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП НП України рядового поліції ОСОБА_7 , під час виконання ним службових обов`язків, який перебував у форменому одязі встановленого зразка з табельною вогнепальною зброєю, зі спеціальним жетоном на видному місці та світловідбивному жилеті жовтого кольору з написом «Поліція». У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння вказаному працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння вказаному працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_3 неочікувано для потерпілого, наніс ОСОБА_7 один цілеспрямований удар кулаком лівої руки в область обличчя, спричинивши, при цьому, потерпілому згідно довідки № 5049 від 02.05.2021 року, виданої КНП «КМКЛШМД», закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій-розтягнення сухожилково-зв`язкового апарату шиї.
Згідно з висновком експерта № 042/1-264-2021 від 05.05.2021 року: 1-4. При судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: синець в проекції кута нижньої щелепи справа. Вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 02.05.2021 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 345 КК України визнав у повному обсязі та показав, що 02.05.2021 року, приблизно о 16 годині, він знаходився вдома за адресою: АДРЕСА_2 та йому зателефонував його син і повідомив, що відбулася ДТП, при цьому, надавши інформацію, що йому загрожує якась небезпека, тому він це сприйняв дуже емоційно та почав хвилюватися за свого сина. Далі, він спустився на вулицю, побачив біля сина невідомих людей і поліцейських у спецодязі. А потім, все сталося дуже швидко. Він вдарив поліцейського (потерпілого) в обличчя кулаком і після цього його затримали. У скоєному щиро каявся, розуміє, що його дії були протиправними, прохав суворо його не карати та не позбавляти волі, оскільки зробив для себе висновки, після події допомагав потерпілому матеріально, відшкодував останньому всю заподіяну шкоду та останній не має до нього будь-яких претензій. Крім того, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: протоколу огляду місця події від 02.05.2021 року; висновку експерта № 042/1-264-2021 від 05.05.2021 року, з якого вбачається, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено: синець в проекції кута нижньої щелепи справа, вказане ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 02.05.2021 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я); протоколу перегляду цифрового відеозапису від 06.05.2021 року; постанови про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 06.05.2021 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими доказами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, в якій прохає обрати обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, а ні матеріальних, а ні моральних претензій до останнього не має.

Крім того, суд зазначає, що виступаючи у судових дебатах, обґрунтовуючи свою позицію, прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати ст. 75 КК України, оскільки вину визнав повністю, щиро розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вибачився перед потерпілим і останній не бажає, щоб до ОСОБА_3 було застосовано міру покарання у виді позбавлення волі.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра не перебуває, у скоєному щиро розкаявся, вину визнав повністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, хворіє на дисциркуляторну та посттравматичну енцефалопатію ІІ ступеню та ускладнений остеохондроз поперекового відділу хребта.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого (щиро каявся, вину визнав повністю), наявності пом`якшуючої обставини, відсутність обтяжуючих обставин, зокрема, прокурор та потерпілий прохали призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавленням волі, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обрано.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи № 042/1-264-2021 від 05.05.2021 року у розмірі 651 гривня 80 копійок.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: DVD-R диск, 4.7 gb, 16 х., з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження на стоянці за адресою: АДРЕСА_3 , що приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: