КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.07.2021 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 25.09.2021 включно, але не більше строку досудового розслідування, із визначенням застави в розмірі 145 000 000, 00 гривень, для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України
Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншим підозрюваним та свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначала, що 28.07.2021 слідчим суддею оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, оголошення повного тексту було призначено на 30.07.2021, однак станом на дату звернення з апеляційною скаргою, повний текст оскаржуваної ухвали стороні захисту не надано.
У апеляційній скарзі захисник зазначала, що слідчим суддею неправильно оцінено фактичні обставини справи та допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На думку захисника, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, відсутні. Зокрема, посилання органу досудового розслідування на те, що ОСОБА_19 виїздив у 2017-2020 роках за кордон, а тому може переховуватись від органу досудового розслідування, є безпідставним, оскільки він покидав територію України у зв`язку із виконанням посадових обов`язків в TOB «Квест Маркетинг», де був працевлаштований.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що ризик виїзду за кордон з метою переховування від слідства усувається здачею на зберігання органу досудового розслідування закордонного паспорту.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з 13.03.2020, що є достатнім для встановлення складу членів злочинної організації, а тому посилання сторони обвинувачення на наявність невстановлених осіб є надуманим.
Ризик знищення чи приховування майна відсутній, оскільки все майно ОСОБА_20 та його дружини, вказане в клопотанні слідчого, арештоване на підставі ухвала слідчих суддів у судових справах № 757/16090/21-к, № 757/16303/21-к, № 757/16089/21-к, № 757/16093/21-к.
Апелянт зазначала, що арештоване майно помилково віднесено до об`єктів легалізації доходів, оскільки воно придбане підозрюваним на спільні з дружиною кошти.
Крім того, з клопотання слідчого та доданих до нього документів убачається, що більшість потенційних доказів у кримінальному провадженні знаходиться в країнах Європейського Союзу.
Органом досудового розслідування не встановлено жодних доказів випадків незаконного впливу на свідків, існування між ними і ОСОБА_21 відносин підпорядкування, наявності в ОСОБА_20 будь-яких важелів впливу на свідків.
До клопотання додано показання свідків, які суперечать версії досудового розслідування.
Обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК Країни, є аналогічними до попереднього, без зазначення, яким іншим свідкам ОСОБА_19 може давати вказівки не з`являтись на допит, і що саме дає підстави органу слідчому припускати, що останній має на когось такий вплив.
Також, захисник вважала, що органом досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а посилання слідчого на невстановлення всіх співучасників злочину є помилковим.
На переконання апелянта, всі зазначені ризики можуть бути усунені шляхом застосування до ОСОБА_20 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Визначена слідчим суддею застава у в розмірі 145 000 000, 00 гривень є необґрунтованою, оскільки її завідомо неможливо сплатити та вона не відповідає майновому стану підозрюваного.
ОСОБА_6 не володів ніколи і не володіє майном, яке б за своєю вартістю було співмірним із сумою застави.
Оскаржувана ухвала не містить обґрунтування неможливості призначити ОСОБА_22 розмір застави у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, а клопотання слідчого не місить доводів та доказів неможливості застосування до ОСОБА_20 більш м`якого запобіжного заходу.
Сторона обвинувачення не зазначила жодних конкретних обставин на підтвердження того, що заявлені ризики не зменшилися.
Клопотання слідчого є аналогічним до клопотання про застосування запобіжного заходу та попереднього клопотання про продовження запобіжного заходу.
Захисник вказувала на те, що органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_21 інкримінованих кримінальних правопорушень, зокрема в доданих до клопотання матеріалах відсутні докази про те, що ОСОБА_19 увійшов до складу злочинної організації, чи знав про її існування, він не підбирав людей для реєстрації компаній, окрім своєї тещі ОСОБА_23 , а в самому факті організації реєстрації юридичних осіб, без обізнаності з подальшими намірами щодо їх незаконного використання, немає складу злочину.
Крім того, протоколи допитів свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_14 , ОСОБА_25 містять суперечності, є неналежними доказами та не можуть використовуватись для доведення існування обґрунтованої підозри чи наявності ризиків перешкоджання досудовому розслідуванню, а також, на думку захисника, копії інформації від поліції міста Бамберга, рапорту ДСР НПУ, інформації Державної фіскальної служби, протоколу огляду сайтів від 26.03.2020 та протоколу огляду ноутбуку, вилученого у ОСОБА_6 з додатками, не доводять причетність останнього до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_19 раніше не судимий, має дружину та батьків, які проживають у місті Києві, володіє нерухомістю у місті Києві, має позитивні характеристики з місць навчання та роботи.
Також, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_19 добровільно прибув для розгляду клопотання про застосування до нього запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування не підтверджено жодним доказом розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За правилами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як зазначено у апеляційній скарзі та убачається із матеріалів судового провадження, повний текст ухвали слідчого судді проголошено 30.07.2021 у відсутності учасників судового розгляду, та станом на день звернення захисника із апеляційною скаргою - 10.08.2021, повний текст оскаржуваної ухвали захиснику не вручено.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді подано в строк, передбачений КПК України.
Як убачається із матеріалів судового провадження, головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 13.03.2020, за підозрою ОСОБА_26 , ОСОБА_20 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-ІХ); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. ч. 2, 3 ст. 209 (в редакції згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України.

19.03.2021 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000583 в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-ІХ); у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України; у легалізації (відмиванні) доходів, одержаних злочинним шляхом, а саме у вчиненні дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження таких коштів або іншого майна, в особливо великому розмірі, повторно, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28, ч. ч. 2, 3 ст. 209 (в редакції згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.03.2021 щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.05.2021, із визначенням застави в розмірі 325 323 858 грн.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 14.05.2021 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 10.06.2021 із визначенням застави в розмірі 150 000 000 грн.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.05.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 13.03.2020 до 9 місяців, тобто до 18.12.2021.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.06.2021 продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 02.08.2021 із визначенням застави в розмірі 145 000 000 грн.
27.07.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просила продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 діб, із визначенням застави в розмірі 145 000 000, 00 гривень, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.07.2021 задоволено частково клопотання слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 25.09.2021 включно, але не більше строку досудового розслідування, із визначенням застави в розмірі 145 000 000, 00 гривень, та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-ІХ); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. ч. 2, 3 ст. 209 (в редакції згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції згідно із Законом України від 04.06.2020 № 671-ІХ); ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 4 ст. 28, ч. ч. 2, 3 ст. 209 (в редакції згідно із Законом України від 16.12.2019 № 361-IX) КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних, потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, знищити, спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків і матеріальний стан, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення застави у розмірі 145 000 000 гривень, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою із визначенням застави та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про продовження існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_6 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має дружину та батьків, володіє нерухомістю у м. Києві, не свідчать про зменшення існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 добровільно прибув для розгляду клопотання, та під час досудового розслідування не встановлено жодних випадків незаконного впливу на будь-якого учасника цього кримінального провадження, не забезпечують впевненості в подальшій належній процесуальній поведінці ОСОБА_6 , та не свідчать про відсутність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначена слідчим суддею застава є завідомо непомірною для підозрюваного ОСОБА_6 , є необгрунтованими.
Питання співмірності визначеного ОСОБА_6 розміру застави із обставинами кримінального провадження, обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних ризиків були предметом розгляду слідчим суддею на стадії обрання щодо нього запобіжного заходу.
Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, у тому числі розмір шкоди в сумі 325 323 858 грн., заподіяння якої інкриміновано підозрюваним, на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава в сумі 145 000 000 грн. є такою, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукає до їх виконання належним чином.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, є безпідставними, оскільки слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється.
Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, згідно якого, «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
На даному етапі провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог процесуального закону обґрунтовано обмежився виключно питанням визначення причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Крім цього, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Дослідження та оцінка доказів відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, недоведеність розміру майнової шкоди, неналежність та недопустимість як доказів наявних у справі протоколів допитів свідків, інформації Державної фіскальної служби, протоколу огляду сайтів та ноутбуку, є передчасними. Вказані обставини підлягають перевірці під час подальшого судового розгляду справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3