Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/718/21 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія 115КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2021 року, якою обвинуваченому
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Київ, громадянину України, одруженого, працюючого охоронником у ТОВ «Технополь-Агро», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 06.11.2021 року включно, без визначення розміру застави.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Червонокостянтинівка Петрівського району Кіровоградської області, громадянину України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронником у ТОВ «Технополь-Агро», депутат Бережинської сільської ради Кіровоградського району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 06.11.2021 року включно, без визначення розміру застави.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Семипалатинськ, республіки Казахстан, громадянину України, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 06.11.2021 року включно, без визначення розміру застави,

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0006470 від 22 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_7 ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 та п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_10 ,у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні суду першої інстанції прокурор подав клопотання про продовження обраного обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що встановлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені пунктами 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не змінились, застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави.
Судове рішення мотивовано тим, що докази та обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків з метою зміни показів. Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченим запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, судом не встановлено та ризики не зникли та не зменшились.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою його підзахисним обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що його підзахисним продовжено запобіжний захід виключно з підстав тяжкості злочину, в якому їх звинувачують.

Також, жодні зазначені ризики прокурором не доведені, прокурор та суд в своєму рішенні не послався на матеріали, які свідчать про наявність таких ризиків. В результаті цього рішення суду про тримання під вартою його підзахисних не містить в собі аргументів та фактично є свавільним і таким, що порушує право як на справедливий суд, так і на свободу, які передбачені Конвенцією про захист прав людини і основних свобод.

Більш того, оскаржувана ухвала від 08 вересня було постановлена неповним складом суду - двома професійними суддями та двома присяжними. Один з присяжних перебував у відпустці.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову ухвалу, якою її підзахисному змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відносно її підзахисного обирався запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, він добровільно з`являвся на всі судові засідання та не залишав місце свого постійного проживання, окрім того часу, коли перебував на денному стаціонарі.

Також, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначає про те, що не обґрунтовано її підзахисному змінили запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.
Разом з тим, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 зазначає про те, що її підзахисний необґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень.
Під час вирішення питання щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 суд мав врахувати вимоги ст. 178 КПК України, а саме стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_10 .
Також, захисник посилаючись на лист від 24 травня 2021 року № 779 зазначає про те, що медична частина не має можливості забезпечити її підзахисного необхідною терапією.

За період з 29 квітня 2021 року по теперішній час ОСОБА_10 лікарем-ендокринологом не оглядався, крім того не отримував інсулінові шприци.

На думку захисника подальше утримання під вартою в умовах СІЗО є нелюдським поводженням та має всі ознаки катування, що суворо заборонено, і є порушенням як національного законодавства, так і Європейської Конвенції з захисту прав людини і основних свобод.
Також, захисник зазначає про небезпеку для її підзахисного захворіти на коронавірус.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників та просив ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів проти життя та здоров`я особи, а саме:

- закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

- вбивстві, тобто умисному протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох і більше осіб, способом небезпечним для життя багатьох осіб та за попередньою змовою групою осіб, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115КК України.

Також згідно обвинувального акту ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров?я особи, а саме:

- закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб, з корисливих мотивів, на замовлення та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за наступних обставин:

На думку колегії суддів, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 та п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченихч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 могли вчинити інкриміновані кримінальні правопорушення.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до вчинення злочинів, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Тобто, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , встановив наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів залишає вважає необгрунтованими доводи захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 стосовно відсутності вини її підзахисного, оскільки відсутність або наявність вини можливо встановити виключно під час розгляду матеріалів кримінального провадження по-суті.
В той же час, обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_10 , обвинувачення у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, які суд першої інстанції повинен дослідити по суті та дати відповідну оцінку.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на особисту свободу.
Доводи захисників про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 колегією суддів не можу бити враховано.
Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в сукупності з мірою покарання, яка їм загрожує у разі визнання його винуватими, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування їх від суду, незаконного впливу на свідків.
Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , вчинив злочини пов`язаний із застосування насильства над людиною, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи підозрюваного, а також те, що вказані злочини відносяться до категорії особливо тяжких, за які в тому числі передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, може свідчити про можливість та реальність настання вказаного ризику, у випадку застосування до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Крім того, до теперішнього часу не встановлено замовника вбивства.

Також про можливість та реальність настання вказаного ризику переховування їх від судуу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 свідчить вістуні обставини, які пом`якшують покарання.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та інших співучасників злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також, у справі наявний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення так як на даний час не встановлено місцезнаходження зброї, за допомогою якої було скоєно вказаний злочини, а також транспортного засобу на якому пересувалися злочинці.

Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не можу бути застосований оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є особливо тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Особисте зобов`язання, як запобіжний захід, не забезпечить усунення встановлених ризиків, зважаючи на те, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та офіційного заробітку.
Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи захисника на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Що стосується доводів захисника про розгляд справи у одному випадку повним складом суду та в іншому неповним складом суду необхідно зазначити наступне.

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлюються певні особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Отже, розгляд клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу повним складом суду та неповним складом не є порушенням вимог КПК України та не є підставою для скасування рішення суду.

А тому, апеляційні доводи захисника стосовно скасування запобіжного заходу з цих підстав колегія суддів залишає без задоволення.

Доводи апеляції захисників про те, що судом першої інстанції не враховано особу обвинувачених, колегією судді не можуть бути враховано, оскільки останні на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у них наявні високий ризик можливості переховування від органів досудового розслідування та з метою уникнення кримінальної відповідальності наявний ризик впливу на свідків.
В той же час, у справі наявна реальна можливість ухилення підозрюваних від кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом, залишення постійного місця проживання, що зумовлено відсутністю стримуючих факторів, а також наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи захисників про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Доводи захисника про те, що стан здоров`я ОСОБА_10 не дозволяє йому перебувати під вартою колегія суддів залишає без задоволення, оскільки за матеріали справи не містять будь-яких протипоказань, які б унеможливлювали утримання під вартою обвинуваченого, що було б встановлено висновком уповноваженого органу по даному провадженню - не має. Навіть за наявності хронічних хвороб, які має обвинувачений ОСОБА_10 належна медична допомога може буди надана та забезпечена медичною частиною установи відбування покарань.

Отже, ризики передбачені ст. 177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до обвинувачених, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

На даний час наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України,а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт/особисте зобов`язання), на думку колегії суддів не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

А тому, належна поведінка ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись суду, в тому числі в іншій країні, незаконного впливу на свідків, вчинення нових кримінальних правопорушень, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , залишити без задоволення, а ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 06.11.2021 року включно, без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4