Провадження № 1-кс/643/4614/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001745 від 28.07.2021 за ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001745 від 28.07.2021 за ч.2 ст.190 КК України, в обґрунтування якого зазначив, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту на транспортний засіб вантажний фургон малотонажний - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 , які належать йому на праві власності, шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження та розпорядження вказаним об`єктом нерухомості.

Необхідність накладення арешту була обумовлена тим, що вилучене майно буде використано у кримінальному проваджені в якості речових доказів, та, з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, та збереження речових доказів, а також враховуючи, що зазначений транспортний засіб, ключі та свідоцтво про його реєстрацію зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його безпосереднім об`єктом, з метою позбавлення можливості його знищення, псування, перетворення або переховування, та з метою збереження речових доказів у зазначеному кримінальному проваджені та відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.
Вважає, що на даний час у застосуванні цього заходу відпала потреба, тому просить скасувати арешт вантажного фургону малотонажного - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключів та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 , який належить йому на праві власності.
На судове засідання заявник не з`явився, до його початку подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні.

Прокурор, слідчий на судове засідання не з`явились, останній подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у скасуванні арешту не заперечував, надав матеріали кримінального провадження №0001745 від 28.07.2021 для огляду їх у судовому засіданні. Прокурор про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, ознайомившись із заявами учасників справи, матеріалами кримінального провадження, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 у справі №643/15393/21 задоволено клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про накладення арешту на майно - на транспортний засіб вантажний фургон малотонажний - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
З наданих для огляду судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що жодних слідчих дій, які б потребували існування арешту вказаного гаражного боксу - не проводиться.
Крім того, судом враховується та обставина, що стороною обвинувачення на час розгляду клопотання по суті не надано до суду жодних відомостей, які б свідчили про реальну необхідність у існуванні арешту вказаного транспортного засобу вантажного фургону малотонажного - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключі та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відомості про призначення та проведення в межах даного кримінального провадження експертних досліджень із використанням вказаного гаражного боксу, у слідчого судді відсутні.

З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_3 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повністю порушує справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника майна, тобто становить "особистий і надмірний тягар для особи".

Наявність арешту позбавляє заявника права мирного володіння та користування належним йому майном, а саме гаражним боксом, що є порушенням конституційних прав.

Аналогічна позиція викладена ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium) (Article 50), Series A № 85, C. 16: «виходитиме з того принципу, що заявник має бути, по можливості, повернений у становище, в якому він перебував», якби не було порушено його права, адже таким чином підкреслюється верховенство обов`язку відновлення status quo ante, а в рішенні від 31.10.1995 року у справі «Папамічалопулос та інші проти Греції» (Papamichalopoulos and Others v. Greece) (стаття 50), Series A № 330-B, суд застосував принцип restitutio in integrum та вказав, що виправлення здійсненого порушення повинне, по можливості, усунути усі наслідки незаконної дії та відновити стан, який найімовірніше існував би, якби не було вчинено цю дію та застосувати в цих цілях всі можливі шляхи такого виправлення наслідків у такий спосіб, щоб відновити, наскільки це можливо, ситуацію, яка існувала до порушення (див. рішення у справах «Маестрі проти Італії» [ВП] (Maestri v. Italy [ВП]), заява № 39748/98, п. 47, ECHR 2004-І; «Ассанідзе проти Грузії» [ВПl] (Assanidze v. Georgia [ВП]), заява № 71503/01, п. 198, ECHR 2004-ІІ; «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» [ВП], заява № 48787/99, п. 487, ECHR 2004-VII).

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Також, згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, слідчий суддя вважає, що на теперішній час підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу вантажного фургону малотонажного - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключів та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, власником якого є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - відсутні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання потерпілого ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001745 від 28.07.2021 за ч.2 ст.190 КК України, обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 170-174, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001745 від 28.07.2021 за ч.2 ст.190 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 у справі №643/15393/21, на транспортний засіб вантажний фургон малотонажний - IVECO, модель 35.10, д.н.з НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , білого кольору, 1999 року випуску, ключі та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу № НОМЕР_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, власником якого є ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1