Справа № 136/1733/20
Провадження №11-кп/801/624/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду об`єднані кримінальні провадження №0000027 від 06.10.2020 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

жителя

АДРЕСА_1 ,

тимчасово непрацюючого, раніше судимого

востаннє 26.01.2016 року Іллінецьким районним судом Вінницької області за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 5 років 4 місяці позбавлення волі.

визнаного винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави у сумі 1961 грн. 40 коп.

Вирішено долю речового доказу.

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, обіг якого заборонений усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення Закону України «Про наркотичні засоби психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно, невстановлений органом дізнання час та місці, незаконно придбав наркотичний засіб канабіс та у подальшому незаконно зберігав його без мети збуту для особистого вживання у строк до 09.10.2020 за місцем свого проживання адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_9 .

09.10.2020 працівниками Липовецького ВП Немирівського ВП ГУ НП Вінницькій області, на підставі ухвали слідчого судді Липовецького районного суду від 08.10.2020, проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , яке розташоване в АДРЕСА_1 , під час якого у веранді житлового будинку за бетонною плитою виявлено та вилучено пластмасовий лоток, у якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані із характерним запахом коноплі.

Згідно висновку експерта № 2004 від 20.10.2020 надана на експертизу речовина рослинного походження, вилучена у ОСОБА_7 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою, (у перерахунку на висушену речовину) 23,25 г.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Не погодившись із вироком суд, прокурор у кримінальному провадженні, який з урахуванням доповнень просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 5 п`яти місяців арешту. Виключити з мотивувальної частини вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року правову кваліфікацію за ч.1 ст.309 КК України, а саме "виготовлення наркотичних засобів без мети збуту". Доповнити резолютивну частину вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року абзацами наступного змісту: "Речові докази, а саме пластмасовий лоток, скляна ваза та верхня частина пристрою для вживання наркотичних засобів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити". В решті вирок суду залишити без змін.

Вимоги мотивує тим, що санкція ч. 1 ст. 309 К України передбачає покарання у виді штрафу неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Отже, покарання у виді штрафу призначається не у твердій сумі, а у ставках неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Крім того, зазначає, що місцевий суд вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, чим погіршив становище обвинуваченого.

Також, зазначає, що суд не врахував попередні судимості обвинуваченого, майновий стан, відсутність постійного джерела доходу, та призначив занадто м`яке покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, думку обвинуваченого ОСОБА_10 ,який не заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони ґрунтуються на вимогах закону.

Судом вірно призначено ОСОБА_10 покарання у виді штрафу з дотриманням основних правил та засад при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини КК не передбачено вищого розміру штрафу. Положення частини 5 цієї статті, які регулюють порядок заміни несплаченої суми штрафу покаранням іншого виду, розраховують таку заміну, виходячи з неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання у виді штрафу, його розмір повинен бути визначений в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із перерахунком у грошову суму в гривнях, виходячи з вимог закону, яким встановлена сума одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Призначивши ОСОБА_10 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян місцевий суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яка з огляду на положення п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного покарання.

Щодо м`якості призначеного покарання, апеляційний суд вважає, що призначене покарання у виді штрафу є співмірним із вчиненим злочином, яке слід відбувати реально, відповідає загальним засадам призначення покарання, закону в цілому.

У відповідності до вимог ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, в разі визнання особи винуватою, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та інші дані.

Як убачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000027 ОСОБА_7 обвинувачувався у незаконному придбанні і зберіганні наркотичного засобу, обвинувачення у його виготовленні органом досудового розслідування їй не висувалось, тому суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 , необґрунтовано зазначив кваліфікуючу ознаку злочину виготовлення наркотичного засобу.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції зміні шляхом виключення з мотивувальної частини вироку вищезазначеної кваліфікуючої ознаки, а дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Щодо апеляційної скарги прокурора відносно зміни вироку в частині вирішення питання про речові докази, то на думку Апеляційного суду, дана апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів. Керуючись вимогами ч.ч.6,9 ст.100 КПК України питання про речові докази вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

При винесенні вироку суд в мотивувальній частині вказав лише про один речовий доказ, хоча згідно з матеріалами провадження речовими доказами визнано пластмасовий лоток, скляну вазу та верхню частину пристрою для вживання наркотичних засобів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області (арк. пров. №35).

Враховуючи викладене, суд повинен був прийняти рішення щодо всіх речових доказів, а не тільки щодо наркотичного засобу канабісу

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційні вимоги прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 404, 407 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_8 ,- задовольнити частково.

Вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року відносно ОСОБА_7 , - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Виключити з мотивувальної частини вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року правову кваліфікацію за ч.1 ст.309 КК України, а саме «виготовлення наркотичних засобів без мети збуту».

Доповнити резолютивну частину вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 02.03.2021 року абзацами наступного змісту:

«Речові докази, а саме пластмасовий лоток, скляна ваза та верхня частина пристрою для вживання наркотичних засобів, які знаходяться на зберіганні у кімнаті для зберігання речових доказів Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області,-знищити".

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3(трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3