КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1621/2022
Категорія: ст. 315 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року у кримінальному провадженні №0002450 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізюм Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 лютого 2022 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи судове рішення незаконним з огляду на упереджене ставлення до нього слідчого та прокурора у кримінальному провадженні, просить переглянути доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 та визначити розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 не заявляв клопотання про розгляд його апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження, і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, апеляційний суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст.ст. 315, 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та її особисті обставини життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Як убачається з матеріалів провадження, за результатами підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні №0002450 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, суд першої інстанції, окрім рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта та інших рішень, пов`язаних із підготовкою до судового розгляду, задовольнив клопотання прокурора та врахувавши, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які були наявні при застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_6 не зменшилися і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів по 26 лютого 2022 року включно.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою погоджується і колегія суддів, оскільки прокурор в суді довів існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а суд дослідив та належним чином оцінив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Що стосується доводів обвинуваченого про упередженість слідчого та прокурора під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, то колегія суддів зауважує, що в межах цього апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, які підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Щодо апеляційного прохання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, то колегія суддів визнає його безпідставним.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Враховуючи характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя особи в момент заподіяння, яке має підвищений ступінь суспільної небезпеки; тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_6 у разі визнання винуватим в інкримінованому тяжкому кримінальному правопорушенні; всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має постійного джерела доходів, оскільки офіційно не працевлаштований та проживав не за місцем реєстрації, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися від часу обрання запобіжного заходу і виправдовують подальше його тримання під вартою.
З огляду на те, що потерпілий та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитані, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного на них впливу.

За вказаних обставин застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії. Отже висновок суду про наявність достатніх підстав на даній стадії судового розгляду для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

Що стосується прохання обвинуваченого в апеляційній скарзі про визначення розміру застави, то воно також не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто тяжкого злочину проти життя особи, в даному випадку судом першої інстанції обґрунтовано, виходячи з вимог п. 1 ст. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначався.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на менш суворий, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегією суддів не встановлено. Отже апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 грудня 2021 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26 лютого 2022 року включно - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4