Справа № 740/2696/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/641/21
Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Секретаря судового засідання ОСОБА_5 .

За участю учасників судового провадження:

Прокурора ОСОБА_6

Захисників - ОСОБА_7

Обвинуваченого - ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000215, за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2021 року

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком суду ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ніжин, громадянин України, не працюючий, неодружений, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , раніше судимий: вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04.03.2015 за ст. 121 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі

засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 11 березня 2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Скасовано арешти, накладені ухвалами слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.03.2021 та 12.03.2021.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_11 10455 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 300000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 310 455 (триста десять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 17 367 (сімнадцять тисяч триста шістдесят сім) гривень 09 копійок процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 10 березня 2021 року, близько 22 години 50 хвилин, він зайшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де на той час знаходився ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_8 з метою вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 , з мотивів раніше виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав одного удару колюче-ріжучим знаряддям по типу ножа в область передньої частини грудної клітки ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер на місці події. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок гострої крововтрати, котра виникла в результаті проникаючої рани грудної клітки зліва з ушкодженням серця.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, внаслідок відсутності складу злочину в діях ОСОБА_8 . Зазначає, що його підзахисний винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, так як не пам`ятає які протиправні дії він вчинив, які призвели до загибелі потерпілого, тобто у нього відбувся « провал» пам`яті.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає, що суд першої інстанції вимог кримінального процесуального закону не дотримався, не провів належного аналізу обставин кримінального провадження та не надав оцінки кожному доказу за критеріями ст. 94 КПК України, та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і дійшов передчасного й суперечливого висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Вказує, що пояснення свідка та потерпілої викладені у вироку, протоколах допиту та слідчого експерименту є суперечливими та не дають підстав встановити дійсні обставини вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що потерпіла надає плутані показання щодо своєї участі та ролі свідка ОСОБА_13 у подіях, які передували загибелі потерпілого. Визначений у вироку час вчинення кримінального правопорушення 22 год. 50 хв. не відповідає наявним у справі доказам. Звертає увагу на суперечності в показаннях свідка ОСОБА_13 в частині кількості випитого напою «Рево» потерпілим і свідком та суперечностей в показаннях свідка щодо розташування потерпілого по відношенню до нападника, що виключає можливість нанесення лише одного виявленого колото-різаного поранення. Також викликають об`єктивний сумнів пояснення свідка щодо знаряддя вчинення злочину, оскільки описаного ним знаряддя вбивства не тільки не було знайдено, а й ознаками якими він охарактеризовує є технічно неспроможними та суперечать висновкам експертизи № 75 від 11.03.2021, яка вказала що довжина усього ранового каналу становить 12-13 см. Крім того, на думку захисника за умови повного контакту нападника з потерпілим на верхньому одязі Сировця обов`язково мали б залишитися сліди крові потерпілого яких на одязі її підзахисного виявлено не було. Зазначає, що наявність крові потерпілого лише на виворотній стороні правого рукава ОСОБА_8 свідчить, що пляму крові потерпілого на одязі ОСОБА_8 було поставлено до моменту нападу на ОСОБА_12 . Звертає увагу на те, що місцевим судом не прийнято до уваги ту обставину, що на етапі досудового розслідування потерпіла та свідок не вказували точну локацію рани, проте у судовому засіданні потерпіла зазначає, що її розбудив свідок та повідомив, що «сина вдарив ножем у серце ОСОБА_8 ». Вказує на суперечливість в показаннях свідка щодо переміщення тіла потерпілого, а саме 10.03.2021 року він стверджував, що разом з потерпілою переміщували потерпілого з вітальні до ванної кімнати, а з ванної до кухні, а на наступний день під час слідчого експерименту 11.03.2021 стверджував, що переміщував тіло покійного одноосібно. Крім того, вказує на суперечливість в показаннях потерпілої та свідка в частині того, хто саме з них викликав швидку допомогу. Звертає увагу на те, що згідно висновків експертизи № 75 у загиблого ОСОБА_12 було виявлено синець чола з лівого боку, який міг утворитися лише внаслідок падіння за умови напряму падіння обличчям до низу, проте ця інформація суперечить показам свідка, який не вказував, що падіння потерпілого відбулося обличчям до низу та не зазначав, що до моменту нападу потерпілий мав будь яке тілесне ушкодження в області обличчя.

В судовому засіданні обвинувачуваний та його захисники підтримали апеляційні скарги, та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Прокурор просив частково задовольнити подані апеляційні скарги, вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись нате, що орган досудового слідства та суд не встановили точний час вчинення обвинувачуваним інкримінованого злочину.

Заслухавши доповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, що викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг захисників та з наступних підстав.

Вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, при обставинах, наведених у вироку суду повністю підтверджується сукупністю доказів, які досліджені в суді першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав та показав, що в післяобідню пору 10.03.2021 з матір`ю потерпілого ОСОБА_14 , її сином та його товаришем відпочивали біля річки під час спілкування у нього виник конфлікт з потерпілим, останній провокував його, навіть вдарив, однак він образи не тримав. Потім пішли до знайомого на АДРЕСА_3 , далі обставини не пам`ятає. Пам`ятає, що вночі йшов пішки до вокзалу, щоб їхати в м. Київ і на вокзалі був затриманий працівниками поліції. Вважає, що не міг вбити ОСОБА_12 , так як в квартирі за місцем проживання останнього не був, свідок його обмовляє, а його власну куртку умисно вимастили кров`ю потерпілого.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитана у судовому засіданні місцевого суду потерпіла ОСОБА_11 показала, що 10.03.2021 біля річки близько 16 години вона разом зі своїм сином, його товаришем та ОСОБА_8 розпивали спиртні напої і у її сина виник конфлікт із ОСОБА_8 . ОСОБА_15 вдарив обвинуваченого, однак вона зупинила їхню сварку і перепитувала ОСОБА_8 чи все гаразд, чи не ображається він на ОСОБА_15 , і той відповідав, що все добре. Коли вона прийшла додому, лягла відпочивати, син пішов до ОСОБА_16 спілкуватись. Близько 23-ї години її розбудив ОСОБА_13 , сказав, що її сину погано і вона побачила, що ОСОБА_15 лежить біля дверей. ОСОБА_13 повідомив, що сина вдарив ножем у серце ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції показав, що 10.03.2021 він з потерпілим, його матір`ю ходили в місто святкувати 8 березня, зустріли сусіда ОСОБА_8 і зупинились біля річки розпивати спиртні напої. Близько 15.30 16.00 годин, розмовляючи про минуле, ОСОБА_15 не сподобалось, як ОСОБА_8 говорив про померлого чоловіка, який виховував ОСОБА_15 , у них виник конфлікт з ОСОБА_8 і ОСОБА_15 вдарив останнього. Мати ОСОБА_12 розборонила їх. Після цього він з ОСОБА_15 пішли у квартиру ОСОБА_17 , а ОСОБА_18 та ОСОБА_11 у квартиру ОСОБА_16 , де розпивали спиртні напої. Увечері вони з ОСОБА_12 вирішили піти погуляти. ОСОБА_13 вийшов з квартири та перебував на площадці біля сходів, а ОСОБА_12 одягав кросівки, квартира була відчинена. В цей час він помітив, що з 2 поверху хтось зійшов і швидко забіг у квартиру. Це був ОСОБА_8 . Коли він зайшов у квартиру, то побачив, що ОСОБА_12 лежав на підлозі, а на ньому був ОСОБА_8 . Відштовхнувши ОСОБА_13 , ОСОБА_8 вибіг з квартири, при цьому у нього в руці був ніж. ОСОБА_12 хрипів і з-під розстебнутої куртки було видно кров. Він намагаючись надати допомогу почав кликати матір ОСОБА_19 , яка відпочивала в одній з кімнат квартири та викликав швидку допомогу.

Вина ОСОБА_8 також підтверджується іншими доказами, які досліджені у суді першої інстанції: даними протоколу огляду місця події від 10.03.2021 з фототаблицями до нього ( а.с. 45-50) та даними протоколу огляду місця події від 11.03.2021 (а.с. 53-58).

Даними протоколу слідчого експерименту від 11.03 2020 та відеозапису до нього підтверджується, що в ході проведення слідчого експерименту з участю свідка ОСОБА_13 та двох понятих, свідок повідомив обставини вбивства ОСОБА_8 ОСОБА_12 ( а.с.63-65).

Висновком судово-медичної експертизи № 75 встановлено, що при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця чола зліва та проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця. По механізму спричинення - синець чола виник внаслідок удару тупим предметом або об такий, ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця, виникло внаслідок дії предмету, з колюче-ріжучими властивостями, по механізму удару. По ступеню тяжкості: синець чола зліва, відносно живої людини, має ознаки легких тілесних ушкоджень; ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця, відносно живої людини, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, в тому числі і в мить спричинення. Зважаючи на морфологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, зроблено висновок, що синець чола виник внаслідок удару тупим предметом або об такий, з обмеженою контактною поверхнею; ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця, виникло внаслідок дії предмету з колюче-ріжучими властивостями, що має хоча б один гострий край, клинок довжиною біля 12 см і шириною біля 1-1,5 см, включно з м`якими тканинами, шкірою та курткою.

При дослідженні трупа посмертних тілесних ушкоджень не виявлено.

Тілесні ушкодження, виявлені в області грудної клітки на трупі ОСОБА_12 могли виникнути від удару колюче-ріжучим знаряддям по типу ножа.

Рановий канал проходить зліва направо (відносно трупа) спереду назад та дещо знизу вгору; рановий канал в самому серці розміром приблизно біля 6 см, починається знизу лівого шлуночка, дещо вище верхівки на 1 см, та проходить на вихід до правого шлуночка і затухає косо в стінці серця. Загальна довжина усього ранового каналу становить 12-13 см.

Синець чола зліва міг утворитися, в тому числі, внаслідок падіння з положення стоячи, за умови, що падіння відбулось обличчям донизу. Проникаюче ушкодження грудної клітки з травматизацією серцевого м`язу виникло останнім.

Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_12 могли виникнути від не менше двох травматичних дій, в проекції грудної клітки не менше 1 травматичної дії.

Травмуюча сила відносно ОСОБА_12 діяла спереду та дещо з лівого боку. Тілесних ушкоджень, характерних для самозахисту, на тілі потерпілого немає. Після спричинення проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця, смерть могла настати протягом кількох хвилин.

Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок гострої крововтрати, яка виникла внаслідок проникаючої рани грудної клітки зліва з ушкодженням серця. Після отриманого проникаючого колото-різаного ушкодження грудної клітки з травматизацією серця, де в самому серці рановий канал становить близько 6 см, збереження життя є малоймовірним.

Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_12 могли утворитись за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи : «… тримаючи у правій руці ножа наніс одного удару ножем в область передньої частини грудної клітки зліва ОСОБА_12 , спричинивши останньому колото-різану рану передньої частини грудної клітки зліва».

Крім того, висновком експертизи встановлено, що в крові ОСОБА_12 був виявлений етиловий спирт у концентрації 1,5 г/л, що стосовно до живих осіб, на момент настання смерті, може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.115-121).

Висновком експертизи № СЕ-19/125-21/2429-Д від 26.08.2020 року встановлено, що серед вилучених у ході огляду місця події в квартирі по АДРЕСА_4 слідах папілярних узорів, було виявлено в тому числі і сліди пальця руки ОСОБА_8 (а.с.128-143).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 132 від 30.03.2021 року у ОСОБА_8 на час проведення експертизи ознак психічного захворювання не виявлено, тому застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане, за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати по них правильні свідчення. Крім того, в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, ОСОБА_8 був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.144-148 ).

Висновком судово-психітричної експертизи № 133 від 30.03.2021 року підтверджується, що у ОСОБА_8 на час проведення експертизи не виявлено ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотичних речовин з синдромом залежності, тому відповідне лікування йому не показане (а.с. 149-151).

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/9555-БД від 12.05.2021 року підтверджено, що на куртці ОСОБА_8 виявлено сліди крові потерпілого ОСОБА_12 , та сліди букального епітелію останнього(а.с. 154-173).

З протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи від 26.04.2021 року вбачається, що під час спілкування з співкамерником, обвинувачений ОСОБА_8 фактично розповів про обставини вчинення злочину, хоча спочатку посилався на «провали в пам`яті», які бувають у нього внаслідок контузії. Однак при цьому повідомив про обставини, які могли бути відомі лише особі що була на місці злочину, про те що мати ОСОБА_17 була вдома, але спала; що він коли тікав вдарив свідка ліктем; про те, що ушкодження заподіяв ножем (а.с.101-104).

Дослідженні у суді першої інстанції докази підтверджують ті обставини, що обвинувачуваний ОСОБА_8 , з мотивів раніше неприязних відносин умисно наніс потерпілому один удар колюче-ріжучим знаряддям по типу ножа в область передньої частини грудної клітки, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженням серця внаслідок чого розпочалась гостра крововтрата, яка стала причиною смерті ОСОБА_12 .

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту здебільшого зводяться до недоведеності вчинення обвинуваченим умисного вбивства ОСОБА_12 .

Вказані доводи є безпідставними, об`єктивно не підтвердженими і такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, версія ОСОБА_8 про те, що він не був у квартирі потерпілого спростовується висновком експертизи № СЕ-19/125-21/2429-Д від 26.08.2020 відповідно до якої у квартирі АДРЕСА_2 були виявлені сліди пальців рук ОСОБА_8 з внутрішнього боку вхідних дверей квартири.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19-21/9555-БД від 12.05.2021 підтверджується, що саме на куртці ОСОБА_8 виявлені не тільки сліди крові потерпілого. При цьому можливість того, що куртка обвинуваченого була вимащена навмисно кров`ю загиблого, як про це стверджує сторона захисту виключається.

Так, відповідно до експертизи, на внутрішній поверхні кишені, яка знаходиться на лицевій поверхні правої поли, на відстані 90 мм від правого бічного шва та 165 мм від вільного нижнього краю, на площі 30Х150 мм, нашарування речовини бурого кольору у вигляді плям та помарок, з чіткими та нечіткими краями та контурами.

Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на внутрішній поверхні кишені куртки є змішаними і містять генетичні ознаки двох осіб: генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_12 та генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 .

Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на виворотній поверхні правого рукава куртки збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 .

Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на поверхні коміра куртки є змішаними і придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем, який збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_12 .

Отже з урахуванням того, що обвинувачений до приміщення квартири не заходив, верхній одяг не знімав, до затримання працівниками поліції з потерплою та свідками не спілкувався можливість вимастити виворотну поверхню правого рукава куртки, внутрішню поверхню кишені куртки та поверхню коміру куртки ОСОБА_8 сторонніми особами повністю виключається.

Більш того, сліди крові виявлені на внутрішній поверхні кишені куртки були змішаними і містять генетичні ознаки букального епітелію ( клітини слизової оболонки ротової порожнини) підозрюваного.

Таким чином, факт походження слідів крові на одязі обвинуваченого від потерпілого саме в момент нанесення ножового поранення повністю підтверджується та доводить, що інкриміноване правопорушення було вчинене ОСОБА_8 , а не іншою особою, як він намагається переконати суд.

Той факт, що обвинувачений не пам`ятає подій вечора 10.03.2021, як стверджує сторона захисту не виправдовує обвинуваченого та не доводить його невинуватість поза розумним сумнівом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Судом першої інстанції не приймались до уваги показання потерпілої та свідка, які ними надавались під час досудового слідства, у вироку суду надано оцінку виключно тим показанням, які потерпіла та свідок ОСОБА_13 надали в ході судового розгляду, тому доводи сторони захисту в цій частині є необґрунтованими.

Отже, доводи апелянтів про недопустимість доказів сторони обвинувачення є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам їх зібрання та закріплення, так доказів, які б свідчили про непричетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, стороною захисту надано не було.

А така позиція обвинуваченого ОСОБА_8 лише свідчить про намагання уникнути відповідальності за скоєне, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг сторони захисту у цій частині.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд першої інстанції врахував обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше засуджувався за злочин проти життя та здоров`я, за відсутності обставин, які б пом`якшували покарання, та з урахуванням обставини, яка його обтяжує рецидив злочинів.

Отже, коли кримінально процесуальний та кримінальний закон застосовані правильно і покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, як про це просить сторона захисту.

Інші доводи скарги повторюють лінію захисту в суді першої інстанції, а тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Однак, є слушними доводи захисника ОСОБА_7 в частині невідповідності часу скоєного злочину у вироку суду першої інстанції.

Відповідно до встановлених обставин, кримінальне правопорушення було вчинено 10.03.2021 близько 21 год. 50 хв. що підтверджується рапортами помічника чергового Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області від 10.03.2021 та 11.03.2021 з яких вбачається що 10.03.2021 о 22:01 год. надійшло повідомлення зі служби 102, про ножове порання в живіт ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події від 10.03.2021 з якого слідкує, що огляд розпочався о 22:35 10.03.2021; висновком експерта № 75 від 10.03.2021 згідно якого смерть потерпілого настала в проміжок часу з 21:00 до 22:30 год. 10.03.2021 .

В повідомленні про підозру, а також у вироку суду першої інстанції час скоєння кримінального правопорушення 10 березня 2021 року, близько 22 години 50 хвилин, тоді як огляд місця події вже відбувався о 22 годині 35 хвилин, а повідомлення зі служби 102, про ножове порання в живіт ОСОБА_12 надійшло 10.03.202, ще раніше, о 22:01 год.

Згідно ст. 374 ч. 3 п. 2 КПК України, уразі визнання особи винуватою у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначається місце і час вчинення злочину.

Колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону судом були порушені, що відповідно до вимог ст. 412 ч. 1 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст., ст. 404, 407,, 412, 418, 419 КПК України судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , та ОСОБА_20 - задовольнити частково, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 червня 2021 року відносно ОСОБА_8 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинувачуваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 22 листопада 2021 року.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_21 ОСОБА_4