Провадження №: 1-кс/755/4297/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" вересня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003176 від 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003176 від 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19.09.2021 року до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, під час добового чергування екіпажом «МГР-004» було отримано виклик від чергового «Київ-55»-«Домашнє насильство» за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши за вище вказаною адресою було виявлено заявницю ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_5 , під час спілкування з заявницею було отримано дозвіл пройти в кімнату, де проживає її син. Оглянувши візуально кімнату, було виявлено використані медичні шприци, пластикову прозору коробку «Тік-Так», у якій знаходилась біла порошкоподібна речовина. Також в шафі з відкритими поличками знаходилися колби з білою порошкоподібною речовиною, на підвіконні був розгорнутий шматок газети, в якому також було виявлено білу порошкоподібну речовину. На місце події було викликано ДОГ 69 для подальшого розбору.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України з метою врятування, виявлення та фіксації предметів, що можуть бути використані як речовий доказ у кримінальному провадженні, було прийнято рішення про проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Тому, 20.09.2021 року в період часу з 00:15 до 00:45, із застосуванням відео фіксації та за участі понятих, працівниками поліції було проведено невідкладний обшук.
У ході обшуку було виявлено та вилучено: одну пластикову прозору коробку «Тік-Так» з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка в подальшому була поміщена до спеціального пакету «KIV1142617»; три ампули прозорі з порошкоподібною речовиною білого кольору; 3 прозорі медичні колби з порошкоподібною речовиною білого кольору, які в подальшому було поміщено до спеціальної картонної коробки, яка була герметично запакована; п`ять паперових згортків з газети з порошкоподібною речовиною білого кольору, які в подальшому було поміщено до спеціального пакету «KIV1142618»; предмет схожий на ніж з гравіровкою «TRAMONTINA BRASIL», який в подальшому було поміщено до спеціального пакету «EXPО379484». У судове засідання а ні прокурор, а ні власник майна, не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд клопотання повідомлялися належним чином.

Вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього копії документів, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання. Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, у порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зокрема, клопотання про арешт майна, яке складено з істотними порушеннями норм КПК України, є необґрунтованим виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 9 ст. 170 КПК України у невідкладних випадках і виключно з метою збереження речових доказів або забезпечення можливої конфіскації чи спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні щодо тяжкого чи особливо тяжкого злочину за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України (або його заступника), погодженим прокурором, може бути накладено попередній арешт на майно або кошти на рахунках фізичних або юридичних осіб у фінансових установах. Такі заходи застосовуються строком до 48 годин. Невідкладно після прийняття такого рішення, але не пізніше ніж протягом 24 годин, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. З матеріалів клопотання вбачається, що 20.09.2021 року було проведено обшук, у ході якого було виявлено та вилучено: одну пластикову прозору коробку «Тік-Так» з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка в подальшому була поміщена до спеціального пакету «KIV1142617»; три ампули прозорі з порошкоподібною речовиною білого кольору; 3 прозорі медичні колби з порошкоподібною речовиною білого кольору які в подальшому було поміщено до спеціальної картонної коробки, яка була герметично запакована; п`ять паперових згортків з газети з порошкоподібною речовиною білого кольору, які в подальшому було поміщено до спеціального пакету «KIV1142618»; предмет схожий на ніж з гравіровкою «TRAMONTINA BRASIL», який в подальшому було поміщено до спеціального пакету «EXPО379484». Проте, клопотання до Дніпровського районного суд м. Києва прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 подав 24 вересня 2021 року, тобто після закінчення строку, встановленого для його подання, і питання про поновлення цього строку не порушував.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що є підстави для відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись вимогами ст. ст. 9, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003176 від 19.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді про відмову в арешті майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1