Справа № 522/5439/20
Провадження 1-кп/522/1127/21
УХВАЛА
в порядку ст. 331 КПК України

02 листопада 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі, питання про доцільність продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні за №0006312 від 27.11.2019 року обвинуваченого:
ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Смоліно, Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 р.н., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима,
- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Учасники процесу:
прокурор - ОСОБА_4 ,
обвинувачена - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження № 0006312 від 27.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Під час судового засідання, суд ставить на розгляд сторін питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 .
Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою, оскільки у останньої не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, вона обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечувала проти продовження строку тримання під вартою.
Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого, експерта або спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; або вчинити інше кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як встановлено судом, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке карається позбавленням волі на строк понад 5 років.
На даний час ризик, що ОСОБА_3 підозрюючись у вчиненні тяжкого злочину, може переховуватися від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, не зменшився, так як остання немає стійких соціальних зв`язків. Крім цього, суд враховує що ОСОБА_3 раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення однорідних злочинів, що свідчить, що остання може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій суд також враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд також бере до уваги вагомість доказів, тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченої у разі визнання її винним, вік та стан її здоров`я, які не перешкоджають знаходження обвинуваченої під вартою.
За таких обставин та на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, зважаючи на положення Кримінального процесуального кодексу, суд вважає за можливе раніше визначений розмір застави - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 331, 372, 132, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 31 грудня 2021 року.
Розмір раніше визначеної застави залишити без змін.
Копію ухвали направити начальнику ДУ "Одеський слідчий ізолятор» - для відома.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Головуючий суддя:

02.11.2021