Справа № 639/4520/17
Провадження №1-КП/639/26/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2021 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 20.02.2017 року за №0000330 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Валер*янівка Близнюківського району Харківської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 .

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 , будучи фізично та юридично матір`ю доньки, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якої встановлено діагноз: вроджений порок серця 1 ступеня, проживаючи сумісно з цією дитиною на протязі всього терміну її розвитку та росту, у тому числі й до пологів та станом на день смерті останньої, скоїла злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки, тобто смерть малолітньої потерпілої, за наступних обставин:

Так, ОСОБА_6 , маючи на утриманні малолітню доньку, ОСОБА_7 , починаючи з 2013 року стала перебувати у шлюбних відносинах зі своїм співмешканцем, ОСОБА_8 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народила доньку, ОСОБА_9 , та, здійснюючи з ним спільне ведіння господарства, достовірно усвідомлювала, що регуляція сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів наявних у них малолітніх дітей.

При цьому ОСОБА_6 , як мати двох дітей, відповідно до вимог ст. 7 Сімейного Кодексу України, мала і має на теперішній час рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, а її кожна дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення своїх прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні.

Також вона, як мати, несла і несе основну відповідальність за виховання і розвиток дитини (дітей), а інтереси дитини (дітей) є предметом її основного піклування, що передбачено також ст. 18 міжнародної Конвенції про права дитини, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 року та набула чинності України 27 вересня 1991 року, тобто державою визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, що передбачено ст. 27 Конвенції.

Крім того, ОСОБА_6 , як мати, відповідно до вимог діючого Сімейного Кодексу України, повинна була здійснювати забезпечення кожної своєї дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1), піклуватися про здоров`я кожної дитини, про фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину ( ст. 150), а здійснення прав та виконання обов`язків нею, як одним із батьків, мають ґрунтуватися на повазі до прав кожної дитини та її людської гідності.

Однак, ОСОБА_6 , будучи зобов`язаною, і, маючи реальну можливість здійснювати свої правові функції, як мати, та виконувати при цьому покладені на неї законодавством України обов`язки по вихованню та догляду за своїми доньками, усвідомлюючи, і, розуміючи суть, покладених на неї вимог щодо забезпечення нормального розвитку і виховання дітей, а також піклування про їх здоров`я та безпеку життя, необхідність їх реального виконання, проживаючи разом зі своїми малолітніми доньками та співмешканцем за адресою: АДРЕСА_2 , у період з жовтня 2016 року по 16.02.2017 року свідомо і навмисно не виконувала їх.

Так, ОСОБА_6 , починаючи з жовтня 2016 року, поступово, свідомо пустившись до рівня особи з примітивною соціальною відповідальністю, систематично витрачала наявні у неї грошові кошти на придбання спиртних напоїв для свого співмешканця, ОСОБА_8 , який вів паразитичний спосіб життя, задовольняючи його примхи щодо їх придбання та подальшого вживання. При цьому вона систематично залишала малолітніх дітей на ОСОБА_8 , не зважаючи на те, що останній зловживав спиртними напоями. ; ; ї

При цьому ОСОБА_6 у період з жовтня 2016 року по 16 лютого 2017 року, зволікаючи своїми батьківськими обов`язками, не забезпечувала належного харчування, нагляду за станом здоров`я, виховання і навчання дітей, а такж не забезпечувала їм рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

При цьому ОСОБА_6 , бажаючи догодити своєму співмешканцю, ОСОБА_8 , систематично зволікала тим, що останній б`є її шестирічну доньку, ОСОБА_7 .

В результаті ОСОБА_8 , відчуваючи зволікання батьківськими обов`язками з боку ОСОБА_6 та безкарність за систематичні побиття малолітньої ОСОБА_7 , нехтуючи тим, що у дитини вроджений порок серця 1 сиупеня, прилизно з 10 по 16 лютого 2017 року неодноразово чинив її побиття. Останнє побиття ОСОБА_8 скоїв у ніч з 15 на 16 лютого 2017 року, перебуваючи за місцем сумісного проживання з ОСОБА_6 у кв. АДРЕСА_3 .

У свою чергу ОСОБА_6 , достовірно знаючи про вчинені неодноразові побиття ОСОБА_8 її малолітньої доньки, ОСОБА_7 , проявляючи байдужість та нехтування до стану здоров`я побитої дитини, не звернулася до медичної установи з тим, щоб малолітній донці було надано кваліфіковану допомогу.

Смерть малолітньої ОСОБА_7 настала приблизно о 7 годині 16.02.2017 року в результаті закритої тупої травми живота, що носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Також па трупі дитини виявлено садна та синці на голові, грудній клітці та кінцівках, що носять ознаки легких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, які утворилися не менш, ніж за 1- 3 діб до настання смерті від ударної та ударно ковзаючої дії тупих предметів, що підтверджено висновком судово-медичної еккспертизи № 441-ДМ/17 від 16.02.2017.

Крім того, одяг на дитині був ношений, брудний, на передній поверхні кофти переважно в ділянці ворота малися переривчасті ділянки, пропитані вологою та підсохлою речовиною буро-червоного кольору, кров`ю, що свідчить про відсутність належної батьківської уваги та піклування з боку ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_6 , у період з жовтня 2016 року до середини лютого 2017 року, тобто протягом тривалого часу злісно не виконувала свої батьківські обов`язки з догляду за дитиною, ОСОБА_7 , тобто вона нехтувала фізичним та психологічним станом своєї шестирічної доньки, а вранці 16 лютого 2017 року залишила її напризволяще, не поцікавившись станом здоров`я побитої вітчимом дитини, яка страждала вродженим пороком серця 1 ступеня, не звернулася до лікарні, що й призвело до настання тяжких наслідків у вигляді насильницької смерті малолітньої потерпілої.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 скоїла кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання матір`ю обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

В судовому засіданні прокурор в порядку ст. 340 КПК України відмовився від підтримання державного обвинувачення відносно ОСОБА_6 за ст.166 КК України.

Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 підтримала думку прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 проти відмови прокурора від підтримання обвинувачення відносно останньої не заперечували.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 340 КПК України, якщо в результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що пред`явлене особі обвинувачення не підтверджується, він після виконання вимог статті 341 цього Кодексу повинен відмовитися від підтримання державного обвинувачення і викласти мотиви відмови у своїй постанові, яка долучається до матеріалів кримінального провадження. Копія постанови надається обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам. У разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді.

Відповідно п.2 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення відносно ОСОБА_6 та законний представник малолітньої потерпілої, ОСОБА_4 не бажає підтримувати обвинувачення, то кримінальне провадження, підлягає закриттю.

Керуючись ст.284 ч.2 п.2, ст.284 ч.6-8, ст.340, ст.341, ст.371, ст.372 КПК України 2012 р., суд, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого за ст.166 КК України закрити, на підставі п.2 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні.

На ухвалу на протязі 7 діб з моменту її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова.

Суддя ОСОБА_1