Провадження № 1-кс/201/3606/2021
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 , за участю прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , розглянувши клопотання вказаного прокурора про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 08.04.2021 року, внесеного за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 188-1, ч. 1 ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть клопотання.
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи його тим, що невстановленою особою, у невстановлений час та спосіб, самовільно зайнято земельну ділянку. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою від 18.06.2021 за № 722-ДК/765/АП/09/01/-21, проведеного Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, установлено, що зазначена земельна ділянка площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 . Встановлено, що земельна ділянка, відповідно до Даних земельного кадастру, не сформована та не передана у власність або користування, знаходиться в межах охоронних зон інженерних комунікацій за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо них. Обраховано розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки невстановленими особами, що становить 133178,9 грн.

Тому прокурор просив накласти арешт, заборонивши користування на:

- земельну ділянку площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 ;

- одноповерхову нежитлову будівлю автомийки та кафе, площею 179 метрів квадратних, яка розміщена на земельної ділянки площею 0,0179 га, розташованої напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 .

Позиції сторін.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, надав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у клопотанні.

Власник майна у судове засідання у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, оскільки, на переконання слідчого судді, повідомлення власника майна або його представника чи законного представника про намір накладення арешту на зазначене майно може призвести до негативних наслідків, у тому числі передачу права власності на таке майно іншим фізичним або юридичним особам, що у свою чергу може вплинути на розумні строки проведення досудового розслідування та встановлення істини у справі, їх затягування.

Процесуальні питання.
Відповідно до ст. 107 КПК України здійснювалося повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, клопотання та додані до нього слідчим документи, приходить до наступного висновку.

Норми КПК України, які застосовуються при вирішенні клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка слідчого судді.
Як свідчать матеріали клопотання, у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000007 від 08 квітня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 188-1, ч. 1, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що невстановленою особою, у невстановлений час та спосіб, самовільно зайнято земельну ділянку. Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою від 18.06.2021 за № 722-ДК/765/АП/09/01/-21, проведеного Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області, установлено, що зазначена земельна ділянка площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 . Встановлено, що земельна ділянка, відповідно до Даних земельного кадастру, не сформована та не передана у власність або користування, знаходиться в межах охоронних зон інженерних комунікацій за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про їх передачу у власність або надання у користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо них. Обраховано розмір шкоди заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки невстановленими особами, що становить 133178,9 грн.

Окрім цього, установлено, що невстановленою особою, у невстановлений час та спосіб, здійснено самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці. Так, на земельній ділянці площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 , збудована одноповерхова нежитлова будівля, орієнтовною площею приблизно 179 метрів квадратних.

На зазначеній будові знаходяться вивіски: «Автомойка», «Кафе» та «00-24». Установлено, що у вказаній нежитловій будівлі здійснюється підприємницька діяльність, а саме знаходиться: мийка автомобілів та магазин, також наявне службове приміщення.

Установлено, що об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка, відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України, не має кадастрового номеру, не перебуває у власності чи оренді, тобто є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра.

У ході розслідування кримінального провадження також отримана відповідь від Головного архітектурно планувального управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 30.04.2021. Відповідно до отриманої інформації містобудівні умови і обмеження для проектування об`єктів будівництва не надавались.

Так, 28.05.2021 року робочою групою з питань самоврядного контролю за використанням та охороною земель на території м. Дніпра, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, проведений виїзд на зазначену земельну ділянку. Під час візуального огляну на земельній ділянці виявлена діюча автомобільна мийка та кафе. Адреса відсутня. Складена фото таблиця.

У ході досудового розслідування кримінального провадження, проведені заходи направлені на встановлення особи, яка зайняла земельну ділянку та збудувала будівлю на вказаній земельній ділянці, приєдналась до централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення, проте, встановити дану особу не представилось можливим. Крім того, також, не встановлений власник будівельних матеріалів, з яких збудована одноповерхова нежитлова будівля, орієнтовною площею приблизно 179 метрів квадратних.

Органи місцевого самоврядування не володіють інформацією стосовно осіб, якими була збудована одноповерхова нежитлова будівля, орієнтовною площею приблизно 179 метрів квадратних та зайнята земельна ділянка, також відсутні відомості у відповідних державних реєстрах, таких як: Реєстр нерухомого майна та Публічна кадастрова карта України.

У ході досудового розслідування встановлено, що збиток від самовільного зайняття земельної ділянки та від самовільного будівництва будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці спричинений територіальній громаді міста Дніпра, у зв`язку з чим, залучено представника потерпілого, а саме: Дніпровську міську раду.

Окрім цього, згідно з наданою відповіддю КП «Дніпроводоканал», водопостачання автомийки здійснюється від міських водопровідних мереж з колодязя ВК-1, договори на надання послуг з централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення на об`єкт автомийки відсутні.

У зв`язку з чим, 13.08.2021 року, представниками виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення складено акт про те, що за адресою АДРЕСА_2 , по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 виявлено факт самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання/централізованого водовідведення, самовільного користування системами централізованого водопостачання та водовідведення.

У ході розслідування кримінального провадження, визнано речовими доказами:

- земельну ділянку площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, розташована напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 ;

- одноповерхову нежитлову будівлю автомийки та кафе, площею 179 метрів квадратних, яка розміщена на земельної ділянки площею 0,0179 га, розташованої напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті АДРЕСА_1 , поруч з будівлею за АДРЕСА_2 .

Висновки.
Стаття 14 Конституції встановлює: «Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону». Згідно із цим визначається і суспільна небезпечність посягань на землю.

За статтею 197-1 ч. 1 КК України відповідальність настає за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Безпосередній об`єкт цього злочину - земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами цих відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами відносин є земля в межах України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Земельні відносини опосередковуються правом власності на землю і регулюються ЗК та іншими нормативно-правовими актами.

Предметом злочину є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 ЗК).

Об`єктивна сторона злочину полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки. Самовільне зайняття ділянки - це активні протиправні дії по заволодінню (захопленню) всупереч встановленому порядку земельної ділянки. Остання належить на праві власності іншій особі (фізичній чи юридичній), яка володіє нею на інших законних підставах (наприклад, на підставі договору оренди). Причому земельна ділянка для винної особи є чужою, вона не має необхідних і достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження ділянкою як власник чи як особа, якій надано право постійно чи тимчасово володіти і користуватися нею.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні «своїх» межових знаків, у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження насіння, дерев чи кущів, виконання меліоративних, інших робіт, завезення і розміщення будівельних матеріалів тощо. Але у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як «власник» чи «законний користувач» і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин у галузі правомірного використання, відтворення та охорони земель.

Аналізований злочин є злочином з матеріальним складом: для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди. Шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує н. м. д. г. (див. примітку до ст. 1971 КК).

Злочин, передбачений ст. 197-1 КК, визнається закінченим з моменту самовільного зайняття ділянки і настання вказаних суспільно небезпечних наслідків.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умисною виною: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику чи законному володільцю буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього. Мотив і мета злочину - корисливі та інші.

У частині 3 ст. 197-1 КК встановлена кримінальна відповідальність за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці. Ця кваліфікуюча ознака розглядуваного злочину вказує на підвищену суспільну небезпечність самовільного зайняття земельної ділянки (ч. 1 ст. 1971), яке супроводжується самовільним будівництвом будівель чи споруд. Самовільним є таке будівництво житлових чи нежитлових приміщень або інших споруд: будинків, дач, гаражів, льохів, сараїв, сховищ тощо, які споруджуються на самовільно зайнятих земельних ділянках. Ці дії спричиняють більш тяжку шкоду земельним відносинам власності. Вони свідчать про те, що особа не лише самоправно зайняла земельну ділянку, а й умисно ставить себе на місце власника, розпоряджається ділянкою на свій розсуд, порушуючи встановлений порядок на зведення будівель і споруд, що безумовно спричиняє більш тяжку шкоду еколого-земельним відносинам. Тому вони тягнуть більш сувору відповідальність.

За статтею ч. 1 ст. 188-1 КК України відповідальність настає за викрадення гарячої або питної води, електричної або теплової енергії шляхом її самовільного використання без приладів обліку, результати вимірювання яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків (якщо використання приладів обліку обов`язкове), або внаслідок умисного пошкодження приладів обліку чи у будь-який інший спосіб, якщо такими діями завдано значної шкоди.

Станом на сьогоднішні день триває досудове розслідування кримінального провадження, встановлюються всі обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлюється коло осіб, яке має відношення до вчинення кримінального правопорушення, здійснюються заходи щодо встановленні і інших осіб, які мають відношення до наведених злочинів.

Слідчий суддя погоджується з прокурором про те, що земельна ділянка та об`єкт нерухомості, який розміщений на ній, можуть бути використані як доказ факту незаконного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на ній будівлі, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Прокурор довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Так, зазначені матеріальні об`єкти, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є об`єктом злочинних дій.

Земельна ділянка та об`єкт нерухомості, який розміщений на ній, можуть бути використані як доказ факту незаконного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва будівель, а також як доказ факту самовільного приєднання до систем централізованого водопостачання/водовідведення, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Враховуючи, що невстановленою особою самовільно зайнята земельна ділянка, самовільно збудований на ній об`єкт нерухомості та самовільно приєднано до систем централізованого водопостачання/водовідведення, у об`єкті нерухомості здійснюється підприємницька діяльність з надання послуг автомийки та кафе, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити користування майном, оскільки, існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до продовження подальшого самовільного зайняття земельної ділянки, продовження самовільного будівництва на ній об`єкта нерухомості, незаконного користування централізованим водопостачанням/водовідведенням, що призведе до спричинення ще більших матеріальних збитків громаді міста Дніпра, а також можливості пошкодження, псування, перетворення, знищення, незаконно, самовільно зведеної будівлі, що визнана речовим доказом, до прийняття остаточного рішення по справі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочність розпорядження означає юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, передача в позику, знищення, переробка і т. ін.).

Оскільки право власності на одноповерхову нежитлову будівлю автомийки та кафе, площею 179 метрів квадратних, яка розміщена на земельної ділянки площею 0,0179 га, розташованої напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті вулиці Євпаторійської та бульвару Слави у місті Дніпро, поруч з будівлею за АДРЕСА_2 , не зареєстровано, то слідчий суддя погоджується з прокурором, що саме заборона в частині користування майном може запобігти вищевказаним ризикам.

Тому дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій, накладання арешту на зазначене майно є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до продовження подальшого самовільного зайняття земельної ділянки, продовження самовільного будівництва на ній об`єкта нерухомості і користування ним, що призведе до спричинення ще більших матеріальних збитків громаді міста Дніпра, а також можливості пошкодження, псування, перетворення, знищення, незаконно, самовільно зведеної будівлі, що визнана речовим доказом, до прийняття остаточного рішення по справі.

При цьому слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою виконання завдань та вимог кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права на користування до скасування у встановленому КПК України порядку на наступне майно:

-Земельну ділянку площею 0,0179 га, яка розміщена по фактичному розташуванню будівлі автомийки та кафе, напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті вулиці Євпаторійської та бульвару Слави у м. Дніпро, поруч з будівлею за АДРЕСА_2 ;

-Одноповерхову нежитлову будівлю автомийки та кафе, площею 179 кв. метрів, яка розміщена на земельній ділянці площею 0,0179 га, розташованої напроти земельної ділянки з кадастровим номером :03:033:0002, на перехресті вулиці Євпаторійської та бульвару Слави у м. Дніпро, поруч з будівлею за № 56а по бульвару Слави у м. Дніпро

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1