ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/64/22 Справа № 699/150/22Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м.Черкаси
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валява, Городищенського району Черкаської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05 серпня 2021 року Городищенським районним судом Черкаської області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

01 лютого 2022 року старший слідчий СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Клопотання подано у рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 27 січня 2022 року до ЄРДР за № 0000034.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що ОСОБА_7 будучи раніше судимим, останнього разу 05 серпня 2021 ркоу Городищенським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 286, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком терміном на 2 роки, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 27 січня 2022 року ОСОБА_7 в денний час, точного часу досудовим слідством не встановлено, знаходився у кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де вони разом мешкають, під час їхнього спілкування між ними виникла сварка. В ході зазначеної сварки, у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, та бажаючи їх настання, діючи з мотивів особистої неприязні, наніс ОСОБА_10 декілька ударів кулаком правої руки в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми із крововиливами під оболонкою головного мозку, переломи правого верхнього ріжка щитовидного хряща і правого великого рогу під`язикової кістки, які згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затвердженими наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Ці ушкодження спричинили травматичний набряк головного мозку, внаслідок чого настала смерть потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Повідомлення про підозру було вручено 31 січня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000034 відмовлено.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв. наступного дня.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)прибувати на виклик до слідчого, прокурора чи суду;

4)утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, визначеними слідчим або прокурором.

Ухвала суду обґрунтована тим, що прокурором частково доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України. З урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту, а також покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування клопотання.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, начальник Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У апеляційній скарзі вказує, що вважає рішення слідчого судді незаконним, не обґрунтованим та не вмотивованим, оскільки в ході проведення досудового розслідування було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому діяння; злочин вчинений підозрюваним є тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років; ОСОБА_7 є особою молодого віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-які дані, які б вказували на наявність у нього хвороби, яка б унеможливила застосування щодо нього відповідного запобіжного заходу; ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, тобто, стабільного джерела прибутків не має; відповідно до довідки-характеристики від 31 січня 2022 року підозрюваний під час проживання в с. Валява характеризується з негативної сторони; ОСОБА_11 вчинив тяжке кримінальне правопорушення у період іспитового строку.

Враховуючи наведене, прокурор вказує, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи прокурора ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Під час розгляду зазначеного клопотання, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обгрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинення іншого кримінального правопорушення), та не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та суду), з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 .

Так, суддею вірно враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 не переховувався від органів досудового розслідування та суду, з`являвся за їх викликами, так само і до суду апеляційної інстанції. Прокурором також не надано доказів порушення ОСОБА_7 умов іспитового строку, встановленого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 05 серпня 2021 року.

Водночас, слідчий суддя правильно врахував, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_7 , оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, під час іспитового строку.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України є домашній арешт, який, полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді, що з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_7 та його процесуальної поведінки, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби зможе запобігти ризику, визначеному п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді, що прокурором не доведено неможливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Не містить таких доводів і апеляційна скарга.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як правильно визначено слідчим суддею.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби 01 лютого 2022 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведення прокурором необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби щодо підозрюваного ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді