ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 610/343/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1927/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції - захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Харківської області, Балаклійського району, смт. Савинці, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 06.12.2005 р. Балаклійським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186, ст.297 КК України до 2 років позбавлення волі, від відбування покарання звільнений із іспитовим строком на 2 роки;
- 24.12.2006 р. Апеляційним судом Харківської області за п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.2 ст.296 КК України до 15 років позбавлення волі, 03.08.2017 року звільнений умовно- достроково на підставі ухвали Шосткінського міського суду Сумської області від 26.07.2017 року (невідбутий строк покарання: 2 роки 4 місяці 2 дні);
визнано винним та засуджено за ч.2 ст.345 КК України, до покарання у виді 2 (двох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Згідно вироку, 02 вересня 2020 року, о 01:40 годин, перебуваючи у смт. Савинці Балаклійського району, Харківської області, по вулиці 20 Гвардійської Дивізії, поблизу будівлі №9, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, вкусив зубами за внутрішню поверхню лівого плеча, та наніс удар стопою правої ноги у область лобної ділянки голови поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Балаклійського відділу поліції ГУНП у Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_9 , який в цей час виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про національну поліцію», оскільки прибув на вказану адресу у форменному одязі в складі групи реагування патрульної поліції Балаклійського ВП ГУНП у Харківській області, чим заподіяв останньому наступні тілесні ушкодження: синець, садна, та поверхневої забійної пани та. синець та садно в лобній ділянці голови справа які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, гнійна гематома лівого плеча що відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Також, 02 вересня 2020 року, о 01:40 годин перебуваючи у смт. Савинці Балаклійського району Харківської області, по вулиці 20 Гвардійської Дивізії, поблизу будівлі №9, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, вкусив зубами за внутрішню поверхню правої голені інспектора сектору реагування патрульної поліції Балаклійського відділу поліції ГУНП у Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , який в цей час виконував свої службові обов`язки щодо забезпечення публічної безпеки і порядку в публічних місцях, відповідно до ст.ст.2, 23 Закону України «Про національну поліцію», оскільки прибув на вказану адресу у форменому одязі в складі групи реагування патрульної поліції Балаклійського ВП ГУНП у Харківській області, чим заподіяв останньому наступні тілесні ушкодження: синець, 2 садна та поверхнева забійна рана на правій голені які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні та захисник обвинуваченої ОСОБА_11 , адвокат ОСОБА_12 подали апеляційні скарги.
До початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання щодо відмови від апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок змінити шляхом його пом`якшення та призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі. В обґрунтування посилається на наявність на його утриманні матері похилого віку, вагітної дружини та перебування під його опікою 13 річної дитини. А також те, що судом при ухваленні рішення не враховано його щире каяття у скоєному.

В апеляційній скарзі захисник, адвокат ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 змінити шляхом його пом`якшення та призначення йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років іспитового строку.

В обґрунтування посилається на те, що ОСОБА_7 щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, зробив для себе відповідні висновки, вибачився перед потерпілими, засуджує свою поведінку та став на шлях виправлення. На утриманні має матір пенсійного віку, яка потребує сторонньої допомоги. Крім того зазначає на відсутність обтяжуючих покарання обставин, оскільки скоєння ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння не знайшло свого підтвердження ні під час досудового розслідування ні під час судового розгляду. Також вказує, що судом не була врахована позиція потерпілих, які вибачили обвинуваченого та не наполягали на суровому покаранні. Вважає, що ОСОБА_7 може бути призначено покарання відповідно до вимог ст. 75 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченго та захисника, які підтримали апеляційні скарги сторони захисту та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме.
Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, на обліку у районному відділі з питань пробації не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, порушує громадський порядок, зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак знаходиться на диспансерному обліку у лікаря нарколога.
Також судом першої інстанції враховано думку потерпілих, які не наполягали на суворому покаранні обвинуваченому, заявивши, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають.
Відповідно до ст.66 КК України, судом враховано наявність обставини, що пом`якшує покарання, у виді щирого каяття.
Обставиною, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом враховано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.
Захисником та обвинуваченим не наведено в апеляційних скаргах нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.2 ст.345 КК України. Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд призначив обвинуваченому покарання в межах мінімальної санкції ч.2 ст. 345 КК України та з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів.
Окрім цього колегія суддів, зазначає, що апеляційні доводи сторони захисту щодо наявності на утриманні обвинуваченого ОСОБА_7 вагітної дружини, 13 річної дитини, яка перебуває під його опікою та матері пенсійного віку, що потребує постійного стороннього догляду не знайшли свого підтвердження, ні в суді першої інстанції ні під час апеляційного розгляду, оскільки матеріали кримінального провадження містять лише копію пенсійного посвідчення матері обвинуваченого, та інші документи на підтвердження вказаних доводів відсутні.
Доводи захисника щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння та необхідності виключення вказаного стану, як обтяжуючої покарання обставини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони не гуртуються на положеннях процесуального закону.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що орган досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому місцевий суд визнав доведеним, інкримінував ОСОБА_7 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Цю ж обставину було зазначено в обвинувальному акті як таку, що обтяжує покарання.
Також факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння ніким не оскаржувався в суді першої інстанції та обвинувачений повність був згоден з формулюванням обвинувачення, визнав свою провину та дав згоду на розгляд кримінального провадження відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.
Окрім цього відповідно до позиції Верховного суду викладеній в постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 11 лютого 2020 року справа №643/20474/15-к «норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів».
Аналізуючи доводи сторони захисту про необхідність пом`якшення призначеного покарання ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, має негативну характеристику, порушує громадський порядок, зловживає алкогольними напоями, раніше засуджувався за скоєння тяжкого та особливо тяжкого злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, та навіть з врахуванням позиції потерпілих, яка жодним чином не впливає на тяжкість вчиненого злочину, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, а також можливість застосування ст. 75 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.
Враховуючи вищезазначене, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: