Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

8 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінальних проваджень № 0000353, № 0008012 щодо ОСОБА_7 та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Українка Острозького району Рівненської області,

що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Дарницьким районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.08.2021 ОСОБА_6 і ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 25.10.2021 включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про несправедливість прийнятого рішення, наголошуючи на тому, що півтора роки тримається під вартою, що суперечить завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України. При цьому вказує, що свою вину визнає повністю, а тому просив суд та прокурора, який не може забезпечити прибуття свідків і три останніх засідання не з`являється до суду, призначити йому покарання, оскільки розцінює тривале тримання під вартою порушенням його прав.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою ОСОБА_7 не оскаржена.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення обґрунтованістю підозри і тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, які слугували підставами для обрання йому запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд першої інстанції врахував тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим в інкримінованому правопорушенні у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, дані про його особу та відсутність відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого тримання під вартою за станом здоров`я, а також скерування до суду двох обвинувальних актів щодо нього, відсутність джерела доходу, тощо.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_6 , який, серед іншого, не має постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, на користь чого свідчать і його доводи в суді апеляційної інстанції, а саме, про відсутність постійної роботи та повноцінної сім`ї, проживання в різних регіонах, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

До того ж, колегія суддів звертає увагу, що до ОСОБА_6 вже застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, і при постановленні ухвали суд першої інстанції за клопотанням сторони захисту зменшив розмір застави до 20 000 гривень, який не є непомірним і може бути внесений у будь-який момент з метою забезпечення виконання обвинуваченим відповідних обов`язків. Тобто суд першої інстанції вирішив питання про можливість застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3