Справа № 333/7856/21
Провадження № 1-кп/333/738/21
УХВАЛА
Іменем України
11 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

педагога ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта - неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Жовтневого районного суду м. Дніпро від 20.05.2021 року до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2021 року за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта - неповна середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимому:
- 11.03.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Вирок вступив в законну силу 12.04.2021 року;
- 11.03.2021 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України. Від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки. Вирок вступив у законну силу 12.04.2021 року.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю с. Мануілівка, Донецької області, громадянину України, маючому середню освіту, неодруженому, не маючому неповнолітніх та малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 надано письмове клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці у зв`язку з тим, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, раніше судимий, офіційно не працевлаштований, наявність вищевказаних ризиків та обставин, які свідчать про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Вказане клопотання підтримано прокурором у судовому засіданні.
Обвинувачений та його захисник проти цього клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Інші учасники провадження при розгляді цього клопотання покладалися на розсуд суду.
Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступного.
Частиною 3 ст. 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачено покарання від 3 до 6 років.
Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.
Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.
Згідно пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, останній обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.
Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.
Оскільки судовий розгляд ще не розпочато, ані потерпілий ані свідки не давали покази, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.
Те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, як вважає суд, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність ризиків, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.
Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Також, ст. 194 КПК України передбачено які обов`язки необхідно буде покласти на підозрюваного у разі внесення ним застави та наслідки їх невиконання.
Враховуючи, вимоги ч. 5 ст. 182 КПК України, той факт, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 не підпадає під перелік кримінальних правопорушень, визначених ч. 4 ст. 183 КПК України, тому, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, визначається можливість застосувати заставу у розмірі 20-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
З урахуванням вимог п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК України та Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 47580грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.
Щодо клопотання сторони захисту, про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд залишає вказане клопотання без задоволення, оскільки не надано жодних документів на підтвердження постійного місця проживання обвинуваченого та його стійких соціальних зв`язків.
Керуючись ст.ст. 315, 331, 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 - задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 09 січня 2022 року включно.
Строк тримання ОСОБА_5 під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі 47580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) грн.
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду,
- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду,
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити обвинуваченій особі наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» МУЮ арештний дім.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1