УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про задоволення скарги

"21" січня 2022 р. слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.
В обґрунтування заявлених в скарзі вимог зазначає, що 24 червня 2020 року слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Не погоджуючись з оскарженою постановою, ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаною скаргою.
Скаржник ОСОБА_3 та представник скаржника адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлені в скарзі вимоги підтримали та просили їх задовольнити з наведених в ній підстав.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлені належним чином.
Прокурор ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про розгляд скарги без її участі.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши скаржника, її представника, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ст.113 КПК України, процесуальні строки це встановлені законом або, відповідно до закону, прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Про існування оскарженої постанови слідчого скаржник ОСОБА_3 дізналась 17 грудня 2021 року під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Згідно п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0000481 внесені 18 січня 2018 року за фабулою «17 січня 2018 року до слідчого відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області надійшла заява ОСОБА_7 за фактом завідомо неправдивих показів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (ЄО 2905 від 17 січня 2018 року)» - правова кваліфікація ч.1 ст.384 КК України.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
24 червня 2020 року слідчим СВ Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області майором поліції ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.
Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 рішення у справі «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки, як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у постанові про закриття кримінального провадження слідчий зобов`язаний обґрунтувати свої доводи доказами, які отримані безпосередньо під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
В постанові від 24 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 не зазначає жодного доказу, який отриманий ним під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження, в обгрунтування доводів слідчого та висновку про необхідність закриття кримінального провадження .
Крім того, в матеріалах кримінального провадження №0000481 від 18 січня 2018 року міститься ряд доручень про проведення слідчих дій в порядку ст. 40 КПК України від 17 жовтня 2019 року, від 08 травня 2019 року, від 08 січня 2019 року, від 29 січня 2019 року, які станом на момент винесення оскарженої постанови слідчого не були виконані.
Згідно п.2) ч.5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
В оскарженій постанові слідчого про закриття кримінального провадження №0000481 від 18 січня 2018 року не обґрунтовано і не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій слідчий дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Підставою звернення скаржника зі скаргою до слідчого судді є не проведення слідчим необхідних процесуальних слідчих дій у кримінальному провадженні.
Зазначені доводи скаржника слідчим та прокурором не спростовані.
Згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.
Доказів виконання вказівок прокурора матеріали кримінального провадження не містять і слідчим та прокурором слідчому судді не надано.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутнє клопотання скаржника від 23 жовтня 2018 року та докази прийняття слідчим процесуального рішення за результатами його розгляду.
Враховуючи викладене, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000481 від 18 січня 2018 року, проведене з порушенням вимог ст.9 КПК України, а прийняте за його результатами рішення про закриття кримінального провадження, є передчасним.
Відповідно до ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своєму узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зазначив, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.
Враховуючи важливість інституту закриття кримінального провадження для належної реалізації прав осіб, пов`язаних з вчиненням кримінального правопорушення, ухвали слідчих суддів, за результатами розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, мають містити відповіді на всі доводи скаржника, які зумовили звернення до слідчого судді.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» зазначив: «мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю». («Алєксахін проти України», п.55)
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.2, 9, 23, 84, 92, 110, 284, 303, 304, 306, 307, 309, 370 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , на постанову слідчого СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 від 24 червня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000481 від 18 січня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1