Справа № 462/4411/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/871/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ) - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_13 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ),

перекладача ОСОБА_14 ,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_15 про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ).

Продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туреччина на 60 днів, а саме, до 28 жовтня 2021 року, включно.

Своє рішення суд мотивує тим, що що обвинувачений обгрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів з корисливих мотивів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, та оскільки двомісячний строк тримання його під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до переконання, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, слід продовжити на два місяці.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2021 року та прийняти нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема у вигляді застави.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги адвокат покликається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необ`єктивною, упередженою та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків обґрунтовані лише єдиним тяжкістю кримінального правопорушення, натомість жодного документу до клопотання якими б обґрунтовувалась підозра прокурором не надано

Захисник наголошує, що обвинувачений ОСОБА_16 є особою старшого віку з інвалідністю, має пенсійне забезпечення по місцю проживання, даних про вчинення ним інших кримінальних правопорушень на території України не надано, а тому на думку апелянта, в даному випадку наявні всі підстави для зміни запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27-ч.3 ст.305, ч.3 ст.27- ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 06.01.2021 року ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що неодноразово продовжувався. Станом на 30.08.2021 року Залізничним районним судом м. Львова кримінальне провадження не розглянуто.

Прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби ОСОБА_15 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ), оскільки такий завершується 02.09.2021 року.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, що інший менш суворий запобіжний захід, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обґрунтуванні рішення про продовження строків тримання під вартою необхідно враховувати вимоги ст. 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та положень, встановлених у рішеннях Європейського Суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлено, що ОСОБА_16 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів з корисливих мотивів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, та оскільки двомісячний строк тримання його під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених. Такі ризики існували на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням тяжкості злочинів, інкримінованому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені вище ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими матеріалами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Що стосується доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) адвоката ОСОБА_7 щодо незаконності, необ`єктивності та упередженості ухвали, то такі, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Твердження апелянта про необхідність застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу колегією суддів до уваги не береться, з огляду на таке.

Так, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тобто застосування альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, якому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на те, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_9 ) обвинувачується у скоєнні кількох особливо тяжких злочинів, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів з корисливих мотивів, такі мають надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, що зумовлює настання тяжких наслідків для суспільства, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про неможливість застосування щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 серпня 2021 року, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 30 серпня 2021 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) на 60 днів, а саме, до 28 жовтня 2021 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ) - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді