ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1576/21 Справа № 192/1345/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березнегувате, Березнегуватського району, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який має середню освіту, пенсіонер, має ступінь 3 інвалідності, неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п 1, 7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року відмовлено задоволено клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15 листопада 2021 року, в іншій частині клопотання відмовлено.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, в свою чергу прокурором не доведено слідчому судді обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, п. 7, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки на підтвердження зазначеної підозри за ч. 2 ст. 15, п. 7, ч. 2 ст. 115 КК України, прокурором не надано слідчому судді жодного обґрунтування, а за ч. 1 ст. 263 КК України, ухвалою слідчого судді від 20 вересня 2021 року відмовлено в надані дозволу на проведення обшуку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 в якому на думку прокурора та слідчого підозрюваний зберігав вибухові пристрої.
Зазначає, що з урахуванням вагомості наявних доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, яке у відповідність до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, а також за наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є пенсіонером, неодружений, утриманців немає, тобто немає міцних соціальних зв`язків, що в сукупності свідчить, про те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, тому прокурором доведено існування вказаного ризику.
Вказує, що ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не доведено прокурором і тому доводи прокурора про їх наявність не приймаються.
Також зазначає, що для забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є недоцільним, оскільки є достатні підстави вважати, що залишившись на волі, як особа, яка підозрюється у вчиненні умисного злочину за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде забезпечено належної поведінки підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків та буде суперечити інтересам держави.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосовувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий не довів наявність ризиків зазначених у клопотанні, не надав суду жодних доказів.
Вказує, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати цілодобовий домашній арешт, не порушуючи норми КПК України, оскільки ОСОБА_7 не має будь-якого наміру переховуватись від суду, має місце реєстрації, є інвалідом 3 групи загального захворювання по зору, особою похилого віку та інше
Також зазначає, що суд безпідставно задовольнив клопотання слідчого лише тільки тому, що ОСОБА_7 загрожує відповідальність за особливо тяжкі злочини, а також за наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника викладені в апеляційній скарзі та судовому засіданні щодо необґрунтованості ухвали суду, є безпідставними.

18.09.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В свою чергу, прокурором не доведено обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

З даним висновком слідчого судді погоджується й апеляційний суд, зважаючи на матеріали даного клопотання слідчого.

Таким чином, пред`явлена ОСОБА_7 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та висновки слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що вони є також обґрунтованими.

Підозрюваний ОСОБА_7 зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, характеризуючі данні про його особу, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Проте, дані характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановленого судом ризику, що також спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4