Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/821/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2021 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора Клевцової

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, проживаючого АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11 листопада 2021 року по 09 січня 2022 року, із визначенням розміру застави в сумі 45400 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000652 відносно ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 . Клопотання обґрунтоване тим, що останній належно не виконує обов`язки обвинуваченого, оскільки не прибував за викликами та ухилявся від суду.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2021 року, ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11 листопада 2021 року по 09 січня 2022 року, із визначенням розміру застави в сумі 45400 грн.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що під час розгляду вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час і місце проведення судового засідання у кримінальному провадженні до суду не з`явився та про причини цього суд не повідомлено. У зв`язку із викладеним судом постановлено ухвали про привід обвинуваченого у судові засідання, які не виконано. У зв`язку із цим судом постановлено ухвалу про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_7 з метою його приводу до Кіровського районного суду м.Кіровограда для розгляду в судовому засіданні клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_7 затримано працівниками поліції та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. При цьому, ОСОБА_7 офіційно не працює, на утриманні нікого не має. Відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи, утриманців вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних і виробничих зв`язків. Обвинувачений немає постійних законних доходів, а відтак законних засобів до забезпечення свого проживання, що характеризує його майновий стан, раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, що вказує на його репутацію. Перелічені раніше обставини, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, дають підстави вважати доведеними заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими ОСОБА_7 у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, буде переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Безпосереднім підтвердженням існування цих ризиків є наявність у нього непогашеної судимості, відсутність роботи, що вказує на можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Неналежне виконання ОСОБА_7 обов`язків обвинуваченого, передбачених пунктом 1 ч.7 ст.42 КПК України, оскільки обвинувачений неодноразово не прибував за викликом до суду та про причини цього заздалегідь не повідомляв суд, оголошувався в розшук, що перешкоджало розгляду кримінального провадженню, вказує на можливість вчинення обвинуваченим у подальшому подібних дій та переховування від суду.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд дійшов хибного переконання, щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Так, обвинувачений ОСОБА_7 , має постійне місце проживання, сталі суспільні зв`язки у вигляді матері-інваліда, працездатного віку, при цьому Судом не спростовано доводи сторони захисту щодо поважності відсутності обвинуваченого у судових засіданнях у період з 12.07.2021 року по 26.07.2021 року, а також доводи щодо стану здоров`я обвинуваченого, що не були спростовані стороною обвинувачення. Крім того, на переконання сторони захисту при винесенні оскаржуваного рішення Суд пішов в супереч практики ЄСПЛ, стосовно того, що тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суворість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому не можуть бути визначальними при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На переконання сторони захисту саме тяжкість інкримінованого злочину стала єдиною підставою для обрання відносно ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Натомість у своєму рішенні суд в якості підстав застосування найсуворішого запобіжного заходу вказав недоведені, а подекуди навіть не зазначенні в судовому засіданні доводи прокурора, щодо наявності ризиків.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що

ОСОБА_7 офіційно не працює, на утриманні нікого не має. Відсутність у обвинуваченого офіційного місця роботи, утриманців вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних і виробничих зв`язків. Обвинувачений немає постійних законних доходів, а відтак законних засобів до забезпечення свого проживання, що характеризує його майновий стан, раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку, що вказує на його репутацію.

Також те, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, підтвердженням існування цих ризиків є наявність у обвинуваченого непогашеної судимості, відсутність роботи, що вказує на можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Неналежне виконання ОСОБА_7 обов`язків обвинуваченого, передбачених пунктом 1 ч.7 ст.42 КПК України, оскільки обвинувачений неодноразово не прибував за викликом до суду та про причини цього заздалегідь не повідомляв суд, оголошувався в розшук, що перешкоджало розгляду кримінального провадженню, вказує на можливість вчинення обвинуваченим у подальшому подібних дій та переховування від суду. Отже, сукупність встановлених обставин, дають підстави вважати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про застосування обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно врахував дані про особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, і з урахуванням положень ч.5 ст.182, ч.ч.3-4 ст.183 КПК України визначив розмір застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400 грн.

Доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної, а також підтверджуються матеріалами справи.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням вищевказаних ризиків, які встановлені, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 від 12.11.2021, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 листопада 2021 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11 листопада 2021 року по 09 січня 2022 року, із визначенням розміру застави в сумі 45400 грн. залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_8 Ремез

(підписи)