Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9964/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 м. Київ

Колегія суддів Подільського районного суду міста Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1,ч.1 ст.263, ч.2 ст.258, ч.2 ст.263-1, ч.1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст.263, ч.2 ст.15 ч.2 ст.258, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 258, ч. 1 ст.263 КК України,
встановила:

У провадженні колегії суддів Подільського районного суду міста Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на стадії судового розгляду перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Ухвалою суду від 24.12.2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.02.2022 року включно.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
В судовому засіданні прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Вказав, що ризики, які виправдовують тримання обвинувачених під вартою, продовжують існувати.
Обвинувачений ОСОБА_6 відмовився висловлювати свою позицію.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили у продовженні строку тримання під вартою відмовити. Врахувати вік обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання, а також його незадовільний стан здоров`я, про що було надано відповідну медичну документацію. Зазначили, що прокурор не довів існування ризиків та підстави тримання під вартою.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема у злочині за ч. 2 ст. 258 КК України, який згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі більше 10 років з конфіскацією майна.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Метою і підставою продовження строку тримання обвинуваченому під вартою є запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого тощо (ст. 178 КПК України).
Так, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, до затримання працював, раніше судимий вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст.115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
У справі «W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
На даній стадії судового провадження суд розпочав дослідження письмових доказів сторони обвинувачення, не допитані свідки.
Суд вважає, що на даний час застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_6 є недостатнім.
Враховуючи особу обвинуваченого та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне не визначити заставу відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , суд встановив, що останній має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, раніше не судимий, має незадовільний стан здоров`я.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Зважаючи на викладені обставини суд бере до уваги дані про особу ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, який хворіє на хронічне захворювання (цукровий діабет), наявність на утриманні неповнолітньої дитини, на підставі чого приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним ризикам.
Згідно з положеннями ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Колегія суддів дійшла висновку про можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешт.
На думку суду, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з покладенням на останнього передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8,9 ст.194 КПК України обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331КПК України, колегія суддів

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з 16 лютого 2022 року до 16 квітня 2022 року включно.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України ОСОБА_6 розмір застави не визначати.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці з 16 лютого 2022 року по 16 квітня 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до суду у визначений час;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування з свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Строк виконання покладених обов`язків ОСОБА_8 рахувати два місяці з дня постановлення ухвали, тобто до 16 квітня 2022 року.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти негайно у залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_8 до місця відбування цілодобового домашнього арешту: АДРЕСА_1 .
Виконання ухвали доручити працівникам Подільського УП ГУНП у м.Києві.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора ОСОБА_5 .
Копію ухвали направити у ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено і оголошено о 09 год. 10 хв. 18 лютого 2022 року.

Головуюча суддя Людмила КАЗМИРЕНКО

Суддя Леся БУДЗАН

Суддя ОСОБА_10