Справа №580/1831/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/410/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2021 року про відмову у задоволенні скарги на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою скаргу на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження було залишено без задоволення, та скасувати постанову дізнавача про закриття кримінального провадження і направити матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

Постановою начальника сектору дізнання Відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 (далі дізнавача) від 29 березня 2021 року було закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 26 травня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Отримавши 26 червня 2021 року вище зазначену постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, ОСОБА_6 30 червня 2021 року звернувся до Лебединського районного суду Сумської області.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову начальника СД ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 29 березня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000393 від 26 травня 2015 року, було відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що у даному кримінальному провадженні дізнавачем повно та всебічно були досліджені всі обставини справи, зроблено перевірку та оцінку доказів у кримінальному провадженні.

Доводи своєї апеляційної скарги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що дане кримінальне провадження було проведено і закрите не за фактами, які стосувалися даного кримінального провадження. Зазначає, що дане кримінальне провадження було відкрито на підставі ухвали Лебединського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року по фактам викладених в заяві № 29 від 22 квітня 2015 року (головний лікар Лебединської ЦРЛ і лікар психіатр у запереченні до позову, без відома ОСОБА_6 , поширили конфіденційну інформацію про наявність у останнього певних проблем). Однак слідчі 6 років розслідували справу за фактом незаконного отримання лікарем ОСОБА_8 довідки із Сумського психоневрологічного диспансеру.

В судове засідання апелянт ОСОБА_6 , який є належним чином повідомленим про дату і час розгляду його апеляційної скарги, про що свідчить відповідне поштове повідомлення, не з`явився, прокурор направив клопотання про розгляд апеляційного провадження без його участі.

Враховуючи, що явка учасників , в даному випадку , на розгляд апеляційної скарги не є обов`язковою, оскільки питання про погіршення не ставиться, тому колегія суддів вважає за можливе, за таких обставин, провести апеляційний розгляд без участі сторін, та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення дізнавача про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зміст скарги ОСОБА_6 до слідчого судді засвідчує, що останній не погоджувався з аргументацією постанови дізнавача та достатністю мотивів, і вважає, що за результатами проведеного досудового розслідування не було достовірно встановлено відсутності складу кримінального правопорушення про який зазначав заявник.

Так, 26 травня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК.

Під час досудового розслідування заяву ОСОБА_6 було перевірено, допитано потерпілого та свідків а також витребувано і приєднано до матеріалів справи судові рішення за позовом ОСОБА_6 до Лебединської ЦРЛ і встановлено, що під час розгляду цивільної справи Лебединським райсудом за клопотанням ОСОБА_6 було витребувано інформацію, яка стосується стану його здоров`я, а письмову відповідь на зазначений запит, закресливши при цьому зазначений в документі діагноз, передали до суду працівники Лебединської райлікарні.

29 березня 2021 року начальником сектору дізнання ВП №3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження з підстав, що в діянні працівників Лебединської ЦРЛ складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК встановлено не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідну постанову з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Результати досудового розслідування мають бути відображені в постанові про закриття кримінального провадження, яка відповідно до вимог ст. 110 КПК має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Беручи до уваги обставини провадження, судова колегія вважає досудове розслідування було проведено неповно та не об`єктивно.

З матеріалів провадження вбачається, що на час винесення оскаржуваної постанови дізнавача про закриття кримінального провадження всіх слідчих дій проведено не було, про що свідчить апеляційна скарга ОСОБА_6 .

Колегія суддів, звертає увагу, що в рамках даного кримінального провадження дізнавачем хоч і було констатовано про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК, однак як слушно зазначив ОСОБА_6 ні постанова про закриття провадженні, ні матеріали досудового розслідування, не дає відповіді на головне питання, яким чином лікар ОСОБА_8 отримав інформацію про психічний стан здоров?я ОСОБА_6 .

Вказана обставина є важливою, оскільки є інше кримінальне провадження за фактом незаконного отримання лікарем ОСОБА_8 довідки із Сумського психоневрологічного диспансеру (кримінальне провадження № 0003359 від 18 травня 2015 року).

Більш того, постанова дізнавача хоч і містить певні висновки однак вони зводяться до теоретичних висновків без будь якої прив?язки до даного кримінального провадження.

Тобто постанова дізнавача мала б в собі містити хронологію вище наведених дій, з змісту яких можна було б зрозуміти, що дізнавачем було зроблено, які слідчі дії визнані були не потрібними, а які актуальними та були проведені, допитане коло осіб, перелік досліджених доказів, а також висновки, що дозволяли б однозначно прийти до висновків зроблених дізнавачем у своїй постанові.

На думку колегії суддів, вище зазначені обставини мали б бути ретельно дослідженими та перевіреними дізнавачем, оскільки саме розбіжність у цих обставинах породжують судові спори.

Фактично дізнавачу своєму процесуальному рішенні не зазначив про жодний доказ, що він безпосередньо дослідив чи свідка, якого він безпосередньо допитав, а сама, постанова дізнавача містить досить загальні посилання, а виклад фактичних обставин даного кримінального провадження взагалі настільки загальний, що робить доводи апеляційної скарги з помилковість у предметі розслідування не явно безпідставними.

З урахуванням вище зазначених норм закону, колегія суддів приходить до висновку, що дізнавач при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 182 КК, обмежився поверхневим дослідженням обставин справи.

Вказаним обставинам слідчим суддею, під час розгляду скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, не було надано ретельного аналізу та оцінки.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ «розслідування повинно бути ефективним». Так, у справі «Аднаралов проти України» (Заява № 10493/12) ЄСПЛ зазначив, що розслідування має бути ретельним. Це означає, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. вищезазначене рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), пп. 103 etseq.). Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (див. рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 etseq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року). Будь - який недолік розслідування, що стає на заваді встановленню причин та винних осіб, є загрозою недотримання цього стандарту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови дізнавач не забезпечив ефективність досудового розслідування, та не забезпечив повне збирання доказів.

Крім того, колегія суддів погоджується і з доводами апеляційної скарги з приводу відсутності належного мотивування постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, та не відповідність її вимогам ст. 110 КПК, що також не отримало належної оцінки з боку слідчого судді.

Оскільки рішення про закриття кримінального провадження, згідно ст. 283 КПК, є формою закінчення досудового розслідування, тому до вказаного рішення висуваються особливі вимоги до його змісту та достатності мотивів.

За своєю суттю постанова про закриття кримінального провадження є певним аналогом судового рішення, оскільки нею фактично завершується стадія досудового розслідування, а тому вимоги до її вмотивованості є аналогічні як і до вмотивованості судового рішення.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування доречних аргументів сторони є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також, у рішенні у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97 ЄСПЛ зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Аналізуючи вище наведені норми закону колегія суддів вважає, що постанова дізнавача не відповідає критерію вмотивованості.

За даних обставин кримінального провадження, колегія суддів з висновками слідчого судді про законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, погодитися не може, оскільки закриття кримінального провадження з цих підстав можливе лише після ефективного досудового розслідування.

На вище зазначені обставини не звернув уваги слідчий суддя та не надав їм оцінку у своєму рішенні, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК) і постановлення нової ухвали (п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК).

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді та постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу.

При цьому, зі скасуванням постанови дізнавача про закриття кримінального провадження досудове розслідування підлягає продовженню органом досудового розслідування в загальному порядку до прийняття відповідного процесуального рішення, передбаченого ст. 301 КПК.

Керуючись ст. 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 22 липня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_6 та скасувати постанову начальника СД ВП №3 (Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 29 березня 2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000393 від 26 травня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, а матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4