Справа № 748/1988/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/214/22
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000946 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , та представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, освіта середньо-спеціальна, працює електромонтером ВАТ «Чернігівобленерго», раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 5000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 27 жовтня 2019 року, близько 16:00 год., ОСОБА_10 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , з мотивів особистої неприязні, виплеснув з керамічної чашки, яку тримав у правій руці, в обличчя останнього рідину високої температури та наніс вказаною чашкою не менше 3-х ударів у ліву лобну ділянку голови потерпілого, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді опіку кон`юктиви 1 ступеня обох очей та черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною лівої лобної області голови, що за висновком експерта, як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження щодо його підзахисного, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Зазначив, що повідомлення 03.08.2021 ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відбулося поза межами строку досудового розслідування, передбаченим КПК України, так як відомості до ЄРДР про вказане кримінальне правопорушення були внесені 27.10.2019. Вказав, що місцевий суд безпідставно поклав в основу обвинувачення ОСОБА_10 показання свідка ОСОБА_12 , який перебуває у неприязних відносинах з обвинуваченим. При цьому, суд неправильно виклав показання свідка ОСОБА_13 . Зазначив, що ОСОБА_10 перебував у стані необхідної оборони та захищався від нападу потерпілого. Також місцевим судом не було взято до уваги наявність тілесних ушкоджень в обвинуваченого, зокрема, в області голови. Наведене підтверджує, що саме ОСОБА_10 захищався від активних протиправних дій потерпілого.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та задовольнити цивільний позов ОСОБА_7 у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого понесені витрати на правову допомогу в сумі 12000 грн. Зазначив, що розмір морального відшкодування не відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого, яких останній зазнав унаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Також місцевий суд безпідставно та без належного мотивування істотно зменшив розмір витрат на правову допомогу.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; потерпілого ОСОБА_7 та його представника, котрі підтримали свою апеляційну скаргу та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту; прокурора, котрий погодився з позицією потерпілого та його представника; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у апеляційному суді потерпілий ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_10 його сусід, між ними склались неприязні відносини. 27 жовтня 2019 року, близько 16.00 год., він вийшов на вулицю зустрічати корів, обвинувачений сидів у себе біля двору на лавці, у нього в руках була біла чашка. У цей час ОСОБА_10 підійшов до потерпілого і щось линув із чашки йому у вічі, від чого останній майже втратив свідомість і отямився уже коли сидів у себе у дворі на лавочці. Обличчя у ОСОБА_7 все було в крові, він самостійно викликав поліцію та швидку, яка надала йому медичну допомогу. Зазначив, що не пам`ятає, як обвинувачений наносив йому удари, але ніхто інший цього не міг зробити, так як поряд на вулиці більше нікого не було.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що у них з ОСОБА_10 один будинок на два входи, а потерпілий проживає навпроти. 27 жовтня 2019 року, близько 16.00 год., він був у себе у дворі, почув нецензурну лайку. Побачив, що обвинувачений ішов по вулиці до ОСОБА_7 , який стояв у хвіртці. ОСОБА_10 замахнувся рукою, в якій був біла чашка, на потерпілого. Пішов білий дим, пізніше свідок зрозумів, що то пара із чашки. ОСОБА_7 нагнувся, закрив лівою рукою очі, а правою відштовхував ОСОБА_10 у плече та в груди. Обвинувачений рукою, в якій була чашка, наніс три удари потерпілому по голові. ОСОБА_7 обіперся на паркан, окуляри упали, з голови хлинула кров та залила обличчя. Обвинувачений побіг додому, а ОСОБА_7 нагнувся та шукав окуляри. Все відбулося дуже швидко, кілька хвилин. ОСОБА_12 пішов до потерпілого у двір, той був уже біля хати, тримав закривавлену ганчірку. У ОСОБА_10 він ніяких тілесних ушкоджень не бачив.

Крім показань потерпілого та свідка, вина обвинуваченого підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

- заявою ОСОБА_7 від 27.10.2019 до Начальника ЧРВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, у якій просив прийняти міри до ОСОБА_10 , котрий о 16 год. 50 хв. 27 жовтня 2019 року наніс йому тілесні ушкодження (а.к.п.64);

- рапортом чергового Чернігівського РВП від 27.10.2019 року, згідно якого о 16 год. 09 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27 жовтня 2019 року о 16 год. 08 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , заявник повідомив, що сусід розбив голову кружкою (а.к.п.62);

- картою виклику швидкої допомоги, згідно якої в 16 год. 12 хв. 27.10.2019 зафіксовано прийом виклику швидкої допомоги потерпілому до АДРЕСА_2 (а.к.п.111-112);

- висновком судової медичної експертизи № 445 від 20.11.2019 та додаткової судової медичної експертизи № 94 від 02.03.2021, згідно яких у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забійною раною лівої лобної області голови, котрі виникли від дії тупого, твердого предмета по механізму удару та струсу. Також у нього виявлено тілесне ушкодження у вигляді опіку кон`юнктиви 1 ст. обох очей, котре виникло від дії високих температур. Вищевказані тілесні ушкодження по давності утворення, можуть відповідати даті 27 жовтня 2019 року, і як усі в сукупності, так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забійною раною лівої лобної області голови, виникла від дії тупого, твердого предмету, в тому числі і внаслідок удару керамічною чашкою, наданою на додаткову судово-медичну експертизу. Опік кон`юнктиви 1 ст. обох очей виник від дії високих температур.

Черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забійною раною лівої лобної області голови, що мала місце у ОСОБА_7 , не могла утворитися при падінні з висоти власного зросту на площину або насип щебеню. При проведенні судово-медичної експертизи не виявлено даних, які б могли свідчити про надання тілу прискорення (а.к.п.67-70, 80-84);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.12.2019, згідно якого свідок ОСОБА_12 детально розповів та показав обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 потерпілому, що мали місце 27 жовтня 2019 року біля господарства останнього (а.к.п.98-100).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_10 складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не заслуговують на увагу.

Так, матеріалами кримінального провадження підтверджується, та не заперечується самим обвинуваченим, наявність існування особистих неприязних стосунків між потерпілим та ОСОБА_10 . Показаннями ОСОБА_7 та обвинуваченого беззаперечно підтверджується і конфлікт, який виник між ними 27 жовтня 2019 року, наслідком якого було спричинення тілесних ушкоджень як потерпілому, так і ОСОБА_10 .

В той же час, активні дії саме з боку обвинуваченого по відношенню до потерпілого, а також хід виниклої конфліктної ситуації підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , які в свою чергу повністю узгоджуються з висновком судової медичної експертизи № 445 від 20.11.2019 року та додаткової судової медичної експертизи № 94 від 02.03.2021 року щодо локалізації тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_7 та характером їх нанесення.

Твердження захисника, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги та послався у вироку на показання свідка ОСОБА_12 , який перебуває у неприязних відносинах з обвинуваченим, є безпідставним.

Так, даний свідок як на досудовому розслідуванні, так і в ході судового розгляду був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Під час розгляду справи у місцевому суді він був приведений до присяги, а його показання є логічними, послідовними, вони узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема з даними протоколу проведення слідчого експерименту за його участю.

Крім того, під час судового розгляду не було встановлено підстав для обмови цим свідком обвинуваченого, з чим погоджується й колегія суддів.

Водночас, місцевим судом було обґрунтовано не взято до уваги показання свідка ОСОБА_14 та визнано недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту за участю цього свідка, оскільки, як було встановлено під час судового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_14 принаймі з 15 год. 50 хв. уже рухався поблизу с. Брусилів, у напрямку міста Чернігова.

Наведене підтверджується даними тимчасового доступу до інформації ПрАТ «Київстар» абонента НОМЕР_1 , яким користувався свідок, згідно яких з 15.01 він фіксувався базовими станціями по с. Седнів, Ульянівка; о 15 год. 50 хв. - с. Брусилів, о 15.55 год. - с. Новоселівка, о 16 год. 10 хв. фіксувався уже в

м. Чернігові (а.к.п.121-134).

Тоді як подія, викладена в обвинуваченні, відбувалась близько 16.00 год., так як о 16.09 год. на службу 102 уже надійшло повідомлення від потерпілого ОСОБА_7 про завдання йому тілесних ушкоджень, а о 16.11 год. зафіксовано виклик на службу 103. Дружина обвинуваченого, свідок ОСОБА_15 , яка повернулась додому з коровою, за її словами свідка ОСОБА_13 уже не застала, хоча фото обвинуваченого після цих подій вона зробила о 16.09 год.

Крім того, під час події по АДРЕСА_2 , свідка ОСОБА_13 не бачив ані потерпілий, ані свідок ОСОБА_12 .

Доводи сторони захисту про наявність у діях ОСОБА_10 саме необхідної оборони, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Будь-яких об`єктивних, належних та допустимих доказів того, що обвинувачений заподіяв ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження з метою захисту охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, стороною захисту надано не було.

З приводу наявних в обвинуваченого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, за висновком судової медичної експертизи № 446 від 30.10.2019 року (а.к.п.150-152), слід зазначити, що між обвинуваченим та ОСОБА_7 дійсно відбулася конфліктна ситуація, у процесі якої вони спричиняли удари один одному.

При цьому, постановою слідчого Чернігівського районного відділу поліції ОСОБА_16 від 30.12.2019, яка є чинною на даний час, закрито кримінальне провадження за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.к.п.145-146).

Разом з тим, умисел обвинуваченого на умисне заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень підтверджується самим механізмом його заподіяння шляхом нанесення трьох ударів чашкою по голові. При цьому, сам ОСОБА_10 не заперечував, що першим підійшов до потерпілого, виплеснув йому в обличчя гарячу каву, спричинивши опіки очей,

Посилання захисника на істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені слідчим та прокурором під час досудового розслідування кримінального провадження, є непереконливими.

27 жовтня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості до про скоєння ОСОБА_10 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

18 грудня 2020 року постановою дізнавача поліції ОСОБА_17 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 ККУ, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

28 січня 2021 року постановою першого заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_18 вищевказану постанову дізнавача про закриття кримінального провадження від 18.12.2020, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 було скасовано, мотивуючи тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення не встановлені, вказівки прокурорів від 27 жовтня 2020 року та 09 грудня 2020 року повністю не виконані.

23 квітня 2021 року постановою дізнавача ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_17 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 ККУ, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

28 квітня 2021 року постановою першого заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_19 було скасовано постанову вищевказану постанову дізнавача від 23.04.2021, оскільки не була забезпечена повнота досудового розслідування, достатня для висновку дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків. За змістом ч.1 ст.215 КПК України, досудове розслідування кримінальних проступків здійснюється у формі дізнання в порядку, передбаченому цим Кодексом.

20 липня 2020 року, у зв`язку з набранням чинності змін до КПК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень № 2617-8 від 22.11.2018», постановою прокурора Чернігівської місцевої прокуратури визначено підрозділ дізнання Чернігівського РВП Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області, як орган, що буде здійснювати дізнання у даному кримінальному провадженні.

03 серпня 2021 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

05 серпня 2021 року постановою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 строк дізнання у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, продовжено до 20 діб.

12 серпня 2021 року прокурором Чернігівської окружної прокуратури затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та направлено його до Чернігівського районного суду для розгляду.

Згідно з п.2 ч.3 ст.219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Тобто, з урахуванням вимог ч.5 ст.219 КПК України, повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та його вручення здійснені у порядку та у межах строку досудового розслідування, передбачених чинним КПК України.

Проявів упередженості щодо обвинуваченого з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено. Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником у апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.

Відтак, позицію ОСОБА_10 колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ним відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_10 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального проступку, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює, одружений, за місцем проживання характеризується позитивно; відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; та дійшов правильного висновку про призначення покарання у виді штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.125 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо безпідставного зменшення місцевим судом розміру морального відшкодування є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь завданої моральної шкоди з обвинуваченого, місцевий суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Проте, на думку колегії суддів, розмір стягнутого із ОСОБА_10 на користь потерпілого морального відшкодування не є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав останній. А тому сума відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_7 підлягає збільшенню до 15000 грн.

Разом з тим, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги представника потерпілого в частині відшкодування витрат на правову допомогу.

Положеннями ч.1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема витрати на правову допомогу.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 91 КПК України, розмір процесуальних витрат належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо)).

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

У матеріалах кримінального провадження наявні договір, укладений між потерпілим ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_8 для надання правової від 17 серпня 2021 року (а.к.п.20), ордер на надання правової допомоги (а.к.п.21), копія свідоцтва ОСОБА_8 про право на заняття адвокатською діяльністю (а.к.п.22), та квитанція до прибуткового касового ордера №23 від 17 серпня 2021 року про сплату за договором про адвокатські послугу 12000 грн., що на думку колегії суддів є належним документом, який може слугувати доказом оплати потерпілим витрат за надану їй юридичну допомогу.

Відтак, на переконання колегії суддів, є помилковим висновок місцевого суду про часткове відшкодування з ОСОБА_10 на користь потерпілого витрат на правову допомогу, оскільки долучені ОСОБА_7 до цивільного позову документи підтверджують витрати на правову допомогу в заявленому ним розмірі, який є співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом ОСОБА_8 роботами, витраченим часом, а також обсягом наданих ним послуг, та узгоджується з укладеним між адвокатом та потерпілим договором про надання правничої допомоги.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим, вирок у цій частині підлягає зміні, а тому, апеляційна скарга представника потерпілого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_10 змінити в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень моральної шкоди та 12000 (дванадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4