Справа № 455/1928/21
Провадження № 1-кп/455/309/2021
У Х В А Л А
Іменем України

20 грудня 2021 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000467 від 10.11.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, невійськовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України судимості немає, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,
сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 10.11.2021 року, приблизно о 16 годині 05 хвилин, керуючи автомобілем, марки «ВАЗ-21063» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Н-13 «Львів - Самбір - Ужгород» в напрямку м. Львів, а саме проїжджаючи ділянку вказаної дороги на 86 км + 550 м, що знаходиться за межами населеного пункту між селами Спас та Тершів Самбірського району Львівської області, будучи зобов`язаним у відповідності до вимог «Правил дорожнього руху України» (надалі Правил), затверджених постановою Кабінету Міністрів України» №1306 від 10.10.2001 року (з подальшими змінами та доповненнями) знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, враховувати під час вибору швидкості сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, грубо порушив вимоги п.п.1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 1.10 (в частині визначення термінів «безпечна дистанція», «безпечна швидкість», «дорожні умови», «дорожні роботи», «дорожня обстановка»); п. 2.3. (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу ...); п. 12.1. (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним); п. 13.1. (водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу) Правил, які виразилися в тому, що він під час перевезення пасажирів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , керуючи вище вказаним транспортним засобом, заздалегідь знаючи про технічну несправність даного автомобіля, не урахував стан транспортного засобу і дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не виконав вимоги, встановлених на даній ділянці автодороги дорожніх знаків № 1.37 «дорожні роботи» (згідно вимог якого для того, щоб уникнути зіткнення з технологічним транспортом, або наїзду на дорожніх робітників, рекомендується такі ділянки автодороги проїжджати зі зниженою швидкістю та підвищеною обережністю) та вимоги дорожнього знаку № 3.29 (обмеження максимальної швидкості руху 20 км./год) Правил дорожнього руху України та рухаючись по даній ділянці автодороги, всупереч встановленому швидкісному режиму та незважаючи на різкий лівосторонній поворот в напрямку його руху, не дотримався достатньої дистанції руху, внаслідок чого в момент, коли невстановлений водій попутного автомобіля марки «Шкода», який рухався попереду автомобіля, яким керував ОСОБА_3 різко загальмував перед нестиковкою рівнів асфальтного покриття на початку автомобільного мосту, то водій ОСОБА_3 не зміг своєчасно зупинити, керований ним транспортний засіб та виконуючи раптовий маневр повороту праворуч, допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини автодороги і його подальший наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого відбійника, який розділяє проїзну частину автомобільного мосту від пішохідної зони.

Грубе порушення водієм транспортного засобу - ОСОБА_3 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням її наслідків.

Внаслідок грубого порушення водієм транспортного засобу - ОСОБА_3 Правил дорожнього руху України, що призвело до наїзду, керованого ним автомобіля на нерухому перешкоду у вигляді металевого відбійника, його пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових уламків, який згідно висновку судово-медичної експертизи, відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня важкості по ознаці довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 обгрунтовно обвинувачується у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з його примиренням із ним, претензій морального та майнового характеру до ОСОБА_3 не має.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням, вину визнав в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро каявся у вчиненому, не заперечував обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.
Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст. 46 КК України.
Вислухавши думку потерпілого, обвинуваченого та прокурора, суд вважає, що клопотання потерпілого необхідно задовольнити виходячи з наступного.
Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, частини першої або частини другої ст.284 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частина 1 ст.285 КПК України вказує на те, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, являється нетяжким злочином (необережним).
За правилами ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироками: Дніпровського районного суду м.Києва (справа №2-641/2009) від 25.09.2009 року за ч.1 ст.187 КК України до покарання у 4 (чотирьох) років позбавлення волі та Дніпровського районного суду м.Києва від 11.09.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, відповідно до якої ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.
Зазначені вироки суду ОСОБА_3 було виконано.
Відповідно до ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відвідно до ст.75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання, а також засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.
Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.
Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.
Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судимості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення.
Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т.ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Вказана правова позиція визначена постановою Верховного Суду від 27.09.2018 року в справі № 647/1831/15-к.
Аналізуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що у разі вчинення особою злочину раніше, судимість за який погашена, злочин втратив своє правове значення, тому особа визнається такою, що вчинила злочин вперше.
Відтак, ОСОБА_3 є особою, яка не має судимості.
Також, при вирішенні питання щодо можливості застосування ст.46 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд враховує висновок, викладений у постанові ККС ВС від 26.08.2020 року у справі 3431/2787/19.
Таким чином, при вищевикладених обставинах, клопотання потерпілого та прохання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим за ч.1 ст.286 КК України є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.
Крім цього, судові витрати, які складаються із вартості проведення судової інженерно-транспортної експертизи 1716 гривень 00 копійок, ОСОБА_3 добровільно сплатив в користь держави, що підтверджується долученою до справи квитанцією №19 від 20.12.2021 року.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року, а саме, на автомобіль марки «ВАЗ- 21063» з номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_2 , однак фактичним користувачем якого являється - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та знаходиться на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів Відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Львівської області, шляхом заборони його власнику права на відчуження та користування вказаним автомобілем, слід скасувати.
Керуючись п.1 ч.2 і ч.8 ст.284, ч.1 ст.285, ч.4 ст.286, п. 2 ч. 3 ст. 314, 371,372, 394, 395, п. 1 ч.2 ст.412 КПК України, ст.ст. 12, 44, 46 КК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням винного з потерпілим - задовольнити.
ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.11.2021 року, а саме, на автомобіль марки «ВАЗ- 21063» з номерними знаками НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_2 , однак фактичним користувачем якого являється - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та знаходиться на території майданчика для тимчасового утримання транспортних засобів Відділення поліції № 1 Самбірського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Старий Самбір, вул. Л. Галицького, 41, Львівської області, шляхом заборони його власнику права на відчуження та користування вказаним автомобілем, скасувати.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1