справа № 492/1300/21
ВИРОК
Іменем України

07 лютого 2022 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000097, внесеному 04 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Арциз Болградського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 23 січня 2013 року Арцизьким районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки із застосуванням ст. 76 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
04 серпня 2021 року, приблизно о 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_6 , здійснюючи за усною домовленістю із потерпілою ОСОБА_5 ремонтні роботи у її домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , і таким чим маючи вільний доступ до гаражу зазначеного домоволодіння на законних підставах, повторно, з метою реалізації умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу з гаражу таємно викрав: 5 металевих сімнадцяти секційних радіаторів опалення, вартістю 120,00 грн. 1 шт., які належать на праві приватної власності потерпілій ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 600,00 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим в подальшому розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено та з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду дав суду показання про те, що він на усною домовленістю з ОСОБА_5 здійснював ремонтні роботи у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 . 04 серпня 2021 року, приблизно о 14 год. 00 хв., він, зайшовши до гаражу, викрав п`ять радіаторів для опалювання, які, погрузивши на господарську тачку, перевіз до пункту прийому металобрухту де їх збув, а отримані грошові кошти витратив на свій розсуд. Розкаюється у вчиненій крадіжці, просив суворо не карати.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дала суду показання про те, що вона домовилася з ОСОБА_6 про здійснення ремонтних робіт домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим вона передала ОСОБА_6 ключі від вказаного домоволодіння. В ході проведення ремонтних робіт нею виявлено крадіжку радіаторів опалювання, про що повідомила поліцію. ОСОБА_6 не питав дозволу, чи можливо взяти вказані радіатори. Шкода не відшкодована, однак просила ОСОБА_6 не позбавляти волі.

Сукупність наведених і вивчених судом доказів, підтверджує вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, і, аналізуючи наведені докази в їх сукупності, суд визнає належними, допустимими, достовірними, вони узгоджуються між собою і є достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Давши оцінку доказам, які були вивчені в процесі судового слідства, суд вважає доведеною винність обвинуваченого і вищеописані дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.
Згідно роз`яснень, які викладені в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину і їх наслідки. Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив в повнолітньому віці нетяжкий злочин; характеризується за місцем проживання задовільно; на психіатричному диспансерному обліку, наркологічному обліку КНП «Арцизька центральна опорна лікарня» Арцизької міської ради не перебуває; не є депутатом; раніше судимий відповідно до вироку Арцизького районного суду Одеської області від 23 січня 2013 року з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та від відбування покарання звільнений з випробуванням та іспитовим строком на два роки із застосуванням ст. 76 КК України, іспитовий строк якого закінчився 22 січня 2015 року, однак судом не звільнений від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, оскільки вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.
Крім того, судом враховано, що потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні в рамках цього обвинувального акту просила суд суворо не карати ОСОБА_6 .
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом під час судового засідання не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т. ч. окремих осіб).

Враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, давши їм оцінку, беручи до уваги особу обвинуваченого, що потерпіла просила суд суворо не карати обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, беручи до уваги, що обвинувачений вчинив злочин у наявному кримінальному провадженні після закінчення іспитового строку, призначеного вироком Арцизького районного суду Одеської області від 23 січня 2013 року, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді арешту. До такого висновку суд приходить виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, знаючи, що за вчинення злочину неодмінно настає кримінальне покарання, знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Підстав для застосування до обвинуваченого дії ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Суд вважає, що в даному випадку вищезазначений вид покарання буде достатнім та таке покарання повністю досягне мети його застосування.
Суд також вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирати.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо речових доказів, відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
У зв`язку з доведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину і проведенням по кримінальному провадженню експертного дослідження по встановленню його вини, суд, керуючись ч. 2 ст. 124 КПК України, прийшов до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта, який проводив судову товарознавчу експертизу у наявному кримінальному провадженні у сумі 1716,10 грн.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 124, 349, 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді арешту строком на три місяці.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 10 копійок.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1