Справа № 487/129/22
Провадження № 1-кп/487/453/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України
Ухвалою суду кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме: може переховуватися від суду, з метою уникнення покарання, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, може незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 , вчинити інші кримінальні правопорушення, враховуючи те, що обвинувачений не має постійного місця проживання та реєстрації, не працює, веде асоціальний спосіб життя, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, на теперішній час в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України та в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України. Вищевказане свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам та застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на недостовірність відомостей зазначених прокурором у клопотанні, а саме: він одружений, дружина його вагітна, має на утриманні чотирьох дітей дружини, працював на будівництві не офіційно, має постійне місце проживання з родиною в орендованої квартирі по АДРЕСА_1 , має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , прокурором необґрунтовано існування ризиків, він також не згоден із кваліфікацією пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, зазначив, що він дуже хворий потребує лікування, яке йому не надається в умовах слідчого ізолятора. За станом свого здоров`я на теперішні час не може взагалі брати участі у судових засіданнях. Зазначив, що в працівники слідчого ізолятора сьогодні вранці 14.01.2022 передавали йому якийсь документи.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зазначивши, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою подане 14.01.2022, тобто з порушенням строків, визначених у п. 20-5 Перехідних положень КПК України, який визначає, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Враховуючи те, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 16.01.2022, прокурором порушено строки подачі відповідного клопотання, у зв`язку з чим клопотання підлягає поверненню прокурору.

Крім того, відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, а не продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також посилалась не обґрунтованість клопотання прокурора, відсутність до клопотання додатків, відсутність фактичних даних на підтвердження існування заявлених ризиків. Так, ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не перебував у розшуку, був затриманий на території м. Миколаєва, при цьому, ОСОБА_4 має статус обвинуваченого в Центральному та Корабельному районних судах м. Миколаєва, був звільнений із-під варти, постійно з`являється до суду, тобто не перешкоджає судовому розгляду. Прокурором не підтверджено також ризику впливу на потерпілого та свідка. Крім того, обвинувачений має місце проживання та місце реєстрації, одружений, має родину, має батьків та сестру, які проживають у с. Грейгове Вітовського району. Обвинувачений страждає на ряд хронічних захворювань, а саме виразка шлунку, гепатит В та інші захворювання. В грудні 2021 року ОСОБА_4 захворів на короновірус, 31.12.2021 ним було зроблено повторно тест ПРЦ в амбулаторії за межами слідчого ізолятора та підтверджено позитивний результат на короновірус, крім того, на теперішній час хворіє на пневмонію, у зв`язку зі станом здоров`я обвинувачений потребує лікування, яке йому не надається в умовах слідчого ізолятора, оскільки начебто він вчинив протиправні дії відносно лікаря терапевта слідчого ізолятора.

Також захисник просила суд визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, з покладенням обов`язків, передбачених ст.. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з фактичних обставин кримінального провадження та неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Також зазначив, що в клопотанні наявна описка, оскільки обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного:

Судом встановлено, згідно з загальнодоступними відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який було продовжено.

Судовий розгляд по справі не розпочато, але у обвинуваченого 16.01.2022 закінчується строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для продовження строку дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує таке.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просила про повернення прокурору клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, у зв`язку з порушенням прокурором строків, визначених у п. 20-5 Перехідних положень КПК України, оскільки клопотання подано не за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 205 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), пункт 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2013 р., NN 9 - 13, ст. 88) викласти в такій редакції: під час досудового розслідування та під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою подається не пізніше ніж за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою".

Згідно ч. 1 ст. 113 КПК визначає процесуальні строки як встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Оскільки за своєю юридичною природою процесуальні дії або утримання від них виступають засобом реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників правовідносин, то й процесуальні строки поділяються на строки реалізації права та строки виконання обов`язку. Їх недотримання спричиняє різні правові наслідки.

Закінчення строків реалізації права призводить до втрати можливості з боку носія цього права ним скористатися. Саме строк реалізації права може бути поновлений у встановленому порядку з відновленням і втраченої у зв`язку із закінченням строку можливості реалізувати право.

Закінчення строку виконання обов`язку не спричиняє його припинення. Обов`язкова дія повинна бути виконана і після закінчення строку, крім випадків коли виконання обов`язку призведе до порушення процесуальних прав учасників провадження.

Стаття 199 КПК, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою, покладає на слідчого, прокурора обов`язки, зокрема подати клопотання про продовження строку тримання під вартою до суду не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 1 ст. 199).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 199 КПК).

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК).

Таким чином, ст. 199 КПК встановлює два процесуальних строки: 1) п`ятиденний строк на звернення з клопотанням про продовження строків тримання під вартою; 2) строк розгляду клопотання слідчим суддею.

Ці строки є строками виконання обов`язку, а, отже не можуть бути поновлені. Перший - тому, що він носить виключно процедурний (організаційно-забезпечувальний) характер і ч. 5 ст. 199 КПК не пов`язує обов`язок слідчого судді відмовити у продовженні строку тримання під вартою у зв`язку з його недотриманням.

Отже, відповідно до вимог ст. ст. 199, 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути вказане клопотання прокурора про продовження строку дії застосованого обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про повернення з цих підстав прокурору клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.

При цьому, слід зауважити, що клопотання про продовження строку тримання під вартою не могло бути поданим до суду за десять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України надійшов до Заводського районного суду м. Миколаєва - 13.01.2022, ухвалою від 13.01.2022 призначено підготовче судове засідання на 14.01.2022, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу надійшло до суду 14.01.2022, клопотання для вручення обвинуваченому ОСОБА_4 отримано ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» 14.01.2022 о 09:45 годин. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що працівники слідчого ізолятора сьогодні вранці 14.01.2022 передавали йому якийсь документи.

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні посилалась на те, що приписи ч. 3 ст. 315 КПК України не уповноважують суд ухвалювати рішення про продовження вже застосованого запобіжного заходу.

Частиною третьою ст. 315 КПК України, в редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.

Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Також суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 11.03.2020 по справі № 459/3502/19. Так, Верховним Судом зазначено, що відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів. Виходячи зі змісту диспозицій статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання - є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії підготовчого провадження відповідає положенням КПК України.

Отже, доводи захисника обвинуваченого в цій частині суд оцінює критично і вважає за доцільне вирішити заявлене прокурором клопотання відповідно до положень статті 350 КПК по суті, надавши йому відповідну правову оцінку.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження застосованого до обвинувачених запобіжних заходів, суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються у їх сукупності та обґрунтованість підстав для продовження запобіжного заходу.
Положеннями статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з положень статті 199 КПК України, яка визначає порядок продовження строку тримання під вартою, суд, при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою в ході судового розгляду, крім обставин зазначених у ст. 194 КПК України, повинен встановити: чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; - чи наявні обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

В судовому засіданні встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України перевірялась під час вирішення питання слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені при обранні запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідка, з метою уникнення покарання та вчинення нових кримінальних правопорушень, не зменшилися, враховуючи, що судовий розгляд не розпочався.

Суд також враховує відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин проти життя та здоров`я особи, на теперішній час в провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України та в провадженні Корабельного районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, офіційно не працевлаштований, тобто не має стабільного джерела доходу, відсутні докази перебування обвинуваченого у зареєстрованому шлюбі та знаходження на його утриманні дітей.

Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що він перебуває у шлюбі, має постійне місце проживання в орендованій квартирі та зареєстроване місце проживання, працював неофіційно, не спростовують наявність ризиків, визначених при обрані запобіжного заходу.

Крім того, сторона захисту посилалась на стан здоров`я обвинуваченого на даний час, наявність хронічних захворювань, тому не можливість його перебування в умовах слідчого ізолятора, проте суду не надано будь-яких доказів, на підтвердження зазначеного, з медичної картки ОСОБА_4 вбачається, що він до жовтня 2021 року страждав на виразку шлунку, гепатит, проте не вбачається з наданих документів, що хвороба на даний час на стадії загострення та останній потребує негайного лікування, як і не вбачається, що дані захворювання виключає можливість перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.
Слід також зазначити, що фельдшер швидкої допомоги ОСОБА_8 , в судовому засіданні суду показав, що 14.01.2022 за станом здоров`я обвинувачений не потребує невідкладної медичної допомоги та екстреної госпіталізації.
З наведеного, суд приходить до висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та триваючими, у зв`язку з чим строк дії обраного обвинуваченому запобіжний захід, у виді тримання під вартою, підлягає продовженню на 60 днів, а клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Щодо клопотання захисника обвинувачено про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.. 177, 178 КПК України та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення вчиненому із застосування насильства, суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 314, 177, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утримання в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор» на 60 днів до 14.03.2022 включно.
Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 17.01.2022 о 13:10 годин.