н/п 1-кс/953/240/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2022 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі судового засідання в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0001897 від 23.12.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Первомайськ Луганської області, громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, офіційно не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимому,
підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2021 року до суду надійшло клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001897 від 23.12.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за №0001897 від 23.12.2021 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Процесуальне керівництво здійснюється обласною прокуратурою.

Слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 23.12.2021, близько 07-50 год., керував технічно справним автомобілем «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , на якому рухався по автодорозі «Вовчанськ Харків» зі сторони м. Вовчанськ Харківської області в напрямку м. Харків, зі швидкістю біля 100 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, в районі 23 км + 450 на території Харківського району Харківської області, ОСОБА_5 діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечні швидкість руху та прийоми керування, чим грубо порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», та при виконанні маневру обгону автомобілю «ВАЗ-21213», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у попутному напрямку, допустив зіткнення з його задньою лівою частиною, після чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Внаслідок дорожньо-транспортної події, пасажир «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , загинув на місці події, пасажир вказаного автомобілю: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , доставлений до лікарні з діагнозом відкритий перелом правого стегна; а водій автомобіля «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 також був травмований.

Слідчий зазначає, що порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 виразилися в тому, що він, керуючи транспортним засобом, під час виконання маневру обгону, діючи необережно, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечні швидкість руху та прийоми керування, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21213», р.н. НОМЕР_2 , який рухався попереду у попутному напрямку, після чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_3 , який рухався у зустрічному напрямку, що спричинило смерть пасажира ОСОБА_10 та спричинило тілесні ушкодження водію ОСОБА_9 та пасажирам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального порушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та спричинило тілесні ушкодження водію ОСОБА_9 та пасажирам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

23.12.2021 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судове засідання, призначене на 24.12.2021, підозрюваний не з`явився. Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 надав суду копію довідку КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 24.12.2021, відповідно до якої ОСОБА_5 з 23.12.2021 знаходиться у відділенні політтравми з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку. Закритий уламковий перелам лівого стегна, рана лівої гомілки. Просив відкласти судове засідання у зв`язку із знаходження підозрюваного в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
В судовому засіданні 24.12.2021 прокурор при обговоренні питання щодо процесуальної можливості розгляду клопотання за відсутності підозрюваного, вважала його розгляд неможливим, просила відкласти судове засідання.
28.12.2021 в судове засідання підозрюваний повторно не з`явився у зв`язку із перебуванням в закладі охорони здоров`я КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
Судове засідання було відкладено до 05.01.2022.
У судове засідання, призначене на 05.01.2022, підозрюваний повторно не з`явився. Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 повідомив про поважні причини неявки підозрюваного, а саме те, що відповідно до довідки КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР від 04.01.2022, ОСОБА_5 з 23.12.2021 перебуває у відділенні політравми. Потребує стаціонарного лікування та ліжкового режиму, термін лікування наразі невідомий.
В судовому засіданні 05.01.2022 прокурор при обговоренні питання щодо процесуальної можливості розгляду клопотання за відсутності підозрюваного, вважала його розгляд неможливим, просила відкласти судове засідання.
Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Крім того, сторона захисту прохала врахувати процесуальну поведінку підозрюваного, якого було виписано із стаціонару невідкладної медичної допомоги 02.02.2022 та він самостійно і добровільно зв`явився в судове засідання для розгляду клопотання. Крім того, ОСОБА_5 було зроблено складну невідкладну хірургічну операцію, він потребує реабілітації, планується подальше хірургічне втручання. Також сторона захисту просила врахувати соціальні зв`язки підозрюваного, який перебуває у цивільному шлюбі, має сина та літню матір. В силу ст.89 КК України раніше не судимий. Крім того, ОСОБА_5 провину в інкримінованому правопорушенні визнає, добровільно відшкодовує потерпілим завдвну шкоду.У зв`язку з чим, прохала відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із носінням засобу електронного контролю.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

В провадженні Головного управління Національної поліції в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001897 від 23.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України внесені до ЄРДР 23.12.2021 за фактом того, що 23.12.2021 приблизно о 07-50 год. в районі 23 км + 450 м автодороги «Харків-Вовчанськ» сталося зіткнення автомобіля «ВАЗ-21213», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався зі сторони с. Шестакове у напрямку м. Харкова, з автомобілем «Volkswagen Touareg», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався у попутному напрямку та при здійсненні маневру обгону, контактував з задньою лівою частиною вищевказаного автомобіля, після чого виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Ford» ОСОБА_10 загинув на місці події, водій доставлений до лікарні, пасажири ОСОБА_11 , пасажир ОСОБА_12 доставлені до лікарні. Водій автомобіля «Volkswagen» доставлений до лікарні.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 о 06 годині 30 хвилин 24.12.2021 у кримінальному провадженні №0001897 від 23.12.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та спичинило тілесні ушкодження водію ОСОБА_9 та пасажирам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені 24.12.2021.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було вручено у встановлений законом строк, а отже, відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 та спичинило тілесні ушкодження водію ОСОБА_9 та пасажирам ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2021; даних, які містяться в протоколах огляду та затримання транспорту від 23.12.2021; показаннях свідка ОСОБА_8 , які містяться в протоколі допиту від 23.12.2021; показаннях свідка ОСОБА_15 , які містяться в протоколі допиту від 23.12.2021; даних, які містяться в схемі до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2021; даних, які містяться в протоколах місця огляду від 24.12.2021; даних, які містяться в протоколі огляду відеозапису від 28.12.2021.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.286 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.
Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливу на свідків та встеновлених осіб.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, а саме злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

Доводи сторони захисту про відсутність такого не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Крім того, слідча суддя вважає не доведеними ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано документів, які б підтверджували, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому. А тому, будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, без надання вагомого і достатнього підтвердження цього є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.

Разом з цим, пунктами 3, 4, 5, 8 ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Під час обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини. Сама по собі наявність ризиків та обґрунтованої підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування інших запобіжних заходів.

Слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким, а саме злочином проти безпеки руху та експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого;

-дані щодо особи підозрюваного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, перебуває в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання, де проживає з цивільною дружиною, її матір`ю, тобто має стійкі соціальні зв`язки;

- процесуальну поведінку підозрюваного, який добровільно зв`явився до суду для розглдяу клопотання про застосування до нього запобіжного заходу; відшкодовує потерпілим шкоду, завдану кримінальним правопорушенням;

-стан здоров;я підозрювіаного, якому 17.01.2022 здійснено операцію пов"язаною з переломом лівого стегна та закритого перелому правого надколінного суглобу.

Дослідивши в сукупності матеріали клопотання наданні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, слідча суддя вважає, що прокурор не довів шляхом доказування в судовому засіданні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, у порівнянні з триманням під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , буде недостатнім застосування домашнього арешту, як заходу забезпечення кримінального провадження, призначення якого обумовлює необхідність контролю за дотриманням підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а також унеможливить запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За викладених у сукупності обставин, слідча суддя дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи, що чинне законодавство надає можливість покладення додаткових обов`язків при обранні такого запобіжного заходу, як домашній арешт, слідча суддя вважає за необхідне покладення на підозрюваного ОСОБА_5 додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.

Разом з цим, наявність контролю з боку уповноважених осіб стане надійною запорукою щодо унеможливлення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі на які посилався слідчий та прокурор та при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлені процесуальної можливості, в будь-який момент звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.

З огляду на те, що стороною обвинувачення недоведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого більш м`якого запобіжного заходу, слідча суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 . Застосувати до підозрюваного запобіжний у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід стане надійною запорукою дотримання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, а покладення на нього додаткових обов`язків забезпечить дотримання вимог ст. 2 та ч. 2 ст. 28 КПК України, щодо проведення досудового розслідування у розумні строки.

Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).

З урахуванням строку досудового розслідування у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001897 від 23.12.2021, з урахуванням положень ч.1 ст.219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити на 16 (шістнадцять) днів до 24.02.2022 включно в межах строку досудового розслідування.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 194, 372, 376 ч.2 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_16 , по кримінальному провадженню №0001897 від 23.12.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування, тобто на 16 (шістнадцять) днів - до 24 лютого 2022 року включно.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю.
Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного через слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 .
Встановити строк дії ухвали до 24.02.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали складено 11 лютого 2022 року.

Слідча суддя ОСОБА_1