Дата документу 10.12.2021
Справа № 334/9616/21
Провадження № 1-кс/334/2222/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського райсуду м. Запоріжжя клопотання Слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , та матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002181 від 09.12.2021року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця міста Кривій Ріг, громадянина України, українця, маючого вищу освіту, одруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, однак відносно якого: 28.08.2021 до Солонянського районного суду м. Кривий Ріг відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скеровано обвинувальний акт за ч.3 ст.369, ч.1 ст.357 КК України. На підставі ч.4 ст.202 КК України 09.06.2021 ОСОБА_5 було звільнено у зв`язку із внесенням застави у розмірі 113 500 гривень.

встановив:

До Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернувся Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Клопотання погоджено прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 09.12.2021 приблизно о 02 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, знаходячись в якості пасажира в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat В7» в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 », вартістю 330 000 гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку №5, розташованого по вул. Щасливій в м. Запоріжжя, невстановленим предметом спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , а саме різані рани правого плеча та різану рану в області обличчя, від яких потерпілий втратив волю до супротиву та покинув заведений автомобіль, з метою виклику допомоги.

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_8 , пересів на місце водія, тим самим своїми діями встановив контроль над вказаним автомобілем, на якому направився у невідомому напрямку, тим самим незаконно ним заволодів.

В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002181 від 09.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

10.12.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.

Досудове слідство вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.289 КК України та підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами (копії матеріалів додані до клопотання).

Також, в ході досудового слідства встановлено ряд ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України що є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , оскільки тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 в разі доведення його вини у скоєному, на думку органу досудового розслідування може спонукати його до ухилення від суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 знаходячись на волі може незаконно впливати на потерпілого, свідків, шляхом їх умовляння чи погроз, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, знаходячись на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, а також може взагалі покинути територію України, що в свою чергу унеможливить врученню повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Слідчий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 оскільки підозрюваний має реальну можливість сховатися від слідства або суду, може вчинити новий злочин та може впливати на свідків та потерпілого.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого.

Допитаний у якості підозрюваного ОСОБА_5 пояснив, що він не скоював жодного правопорушення на території м.Запоріжжя, перебував тут тимчасово, оскільки йому необхідно було їздити на судові засідання до пгт.Солоне Дніпропетровської області, а м.Запоріжжя по відстані ближче ніж м.Кривий Ріг. Щодо ризиків, на які посилається слідчий та прокурор, підозрюваний вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими. Тому, вважає, що застосування відносно нього запобіжного заходу є недоречним та безпідставним.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, оскільки на його думку підозра висунута передчасно, докази скоєння злочину є прямі, не проведені усі слідчі дії, не допитані усі свідки та не проведені ряд експертиз, які б могли чітко вказати на причетність ОСОБА_5 до вказаного кримінального правопорушення.

Стосовно ризиків, які передбачені ст..177 КПК України, захисник вважає, що вони взагалі не доведені ані слідчим ані прокурором.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, вважаю що клопотання підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002181 від 09.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_5 маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в якості пасажира в салоні автомобіля марки «Volkswagen Passat В7» в кузові чорного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він-код НОМЕР_2 », вартістю 330 000 гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку №5, розташованого по вул. Щасливій в м. Запоріжжя, невстановленим предметом спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , а саме різані рани правого плеча та різану рану в області обличчя, від яких потерпілий втратив волю до супротиву та покинув заведений автомобіль, з метою виклику допомоги.

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_8 , пересів на місце водія, на якому направився у невідомому напрямку.

Згідно матеріалів клопотання, 10 грудня 2021 ОСОБА_5 у встановленому ст.ст.276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 Кримінального кодексу України.

До матеріалів клопотання додано копію повідомлення про підозру.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2ст.183Кримінальногопроцесуальногокодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений вст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якогоє тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, що підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.12.2021, а саме відкритої ділянки місцевості яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Щаслива між буд. № 5 та буд. № 7.; протоколом огляду місця подія, а саме за адресою: Запорізька область біля села Володимирське GPS-координати: 47,9296721; 35,0371978, проведено огляд місця події, а саме автомобіля марки «Volkswagen» модель «Passat В7» в кузові чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом огляду предмету, а саме куртки чорного кольору зі слідами РБК та футболки червоного кольору зі слідами РБК; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 09.12.2021; протоколом впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 від 09.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.12.202; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, а саме ОСОБА_5 від 09.12.2021; протоколом огляду місця події від 09.12.2021, а саме приміщення кімнати №153 у хостелі «Dream hostel», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний буд. 158.

Згідно наявних у матеріалах клопотання письмових пояснень ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає та відмовляється від дачі показів згідно ст..63 Конституції України.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такової. Так, вказаний злочин, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

При розгляді даного клопотання, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Отже, суд приймає до уваги тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та покарання, що підвищує ризик зникнення обвинувачених від правосуддя.

Таким чином, слідчий суддя переконаний у наявності підстав вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином.

Слідчий суддя вважає, доведеним те, що існує реальна загроза того, що підозрюваний перебуваючи на волі може впливати на потерпілого та свідків, а тому існує ризик незаконного впливу на таких свідків з метою зміни їх показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності, самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншимспособом.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченомустаттею 225 КПКУкраїни, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4ст. 95 КПКУкраїни). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК Українивизначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятоюстатті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Разом із тим, у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю.

З огляду на те, що під час заволодіння транспортним засобом, потерпілому ОСОБА_8 було спричинені тілесні ушкодження, слідчий суддя вважає доцільним обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, враховуючи обставини провадження, характер обвинувачення, слідчий суддя вважає, що в даному випадку, щодо вказаної події, пов`язаного із вчиненням вказаного кримінального правопорушення, наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При вирішення питання про обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також і особу підозрюваного, який має соціальні зв`язки, є одруженим та має неповнолітню дитину.

Проте, враховано також, що відносно останнього 31.05.2021 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак 09.06.2021 був звільнений у зв`язку з тим що внесено заставу в розмірі 113500 гривень.

Окрім того, встановлено, що на розгляді Солонянського районного суду м. Кривий Ріг перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 ч. 1 ст. 357 КК України.

Отже, на думку слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених слідчим суддею ризиків, та не буде ефективним та доцільним у рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2)щодо злочину,який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя враховує ту обставину, що заволодіння транспортним засобом було із застосуванням насильства до водія, спричинення останньому тілесних ушкоджень, дають підстави не визначати заставу як альтернативного запобіжного заходу.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про обрання підозрюваному, запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, тому посилання підозрюваного суд не взяв до уваги, а розцінює його покази як спробу уникнути від покарання.

Доводи захисника не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому при ухваленні рішення не брав до уваги.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, а саме: до 09 лютого 2021 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання 10 год. 50 хв. 09 грудня 2021 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1