04.11.2021 363/4730/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року Вишгородський районний суд Київської області в складі головуючого судді Чіркова Г.Є., розглянувши в м. Вишгороді в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2021 року за № 0000299 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долматове Унецького району Брянської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою,офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 05.05.2021 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 год. громадських робіт, за ч. 2 ст. 389 КК України,

встановив:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.
15.07.2021 працівниками Вишгородського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області ОСОБА_1 ознайомлено з вищевказаним вироком суду, розтлумачено умови і порядок відбуття покарання у виді громадських робіт, попереджено про кримінальну відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, та вручено направлення для відбуття покарання у виді громадських робіт у КП «Благоустрій Вишгород» Вишгородської міської ради, згідно якого останній повинен був приступити до виконання громадських робіт 16.07.2021 року.
Однак, в період часу з 26.07.2021 по 20.08.2021 ОСОБА_1 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання, наказом № 4-гр від 23.07.2021 року та графіками виходу на роботу за липень та серпень 2021 року, діючи умисно та протиправно, переслідуючи мету ухилитися від відбування покарання виді громадських робіт, незважаючи на неодноразові попередження про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України 15.07.2021 року, 27.07.2021 року, 05.08.2021 року, 11.08.2021 року до відбування покарання у виді громадських робіт не приступив не маючи на те поважних причин.
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваного ОСОБА_1 , яка складена за участі захисника Березинця В.В., в якій ОСОБА_1 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.
У вказаній заяві захисником Березинцем В.В. підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_1 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст.389 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_1 , інтереси якого представляє захисник Березинець В.В., обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином суд визнає доведеним, що ОСОБА_1 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує конкретні обставини справи та ступінь вчиненого кримінального проступку, дані про його особу, який раніше судимий до 80 год. громадських робіт, ставлення ОСОБА_1 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, коли дані про його суспільно корисну діяльність у справі відсутні, вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком, що є підставою для призначення покарання за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України.
Разом з тим, суд ураховує щире каяття обвинуваченого, що відповідно до ст. 66 КК України є пом`якшуючою покарання обставиною.
При цьому нового злочину в розумінні вимог ч. 3 ст. 12 КК України ОСОБА_1 не вчинив, а вчинив тільки кримінальний проступок, коли згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, передбачено саме рецидив злочинів, а не рецидив кримінальних правопорушень, тобто вчинення нового умисного злочину, а не кримінального проступку.
Беручи до уваги викладене, а також відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого передбачених ст. 67 КК України, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі, а остаточне покарання йому визначити на підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вимог ст. 72 КК України, невідбуте покарання у виді 80 годин громадських робіт підлягає переведенню у 10 днів обмеження волі.
Згідно ст.75 КК України вважати можливим звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, в тому числі додатково покласти на ОСОБА_1 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_1 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд,

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і за цим законом призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків приєднати невідбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05.05.2021 року і остаточно ОСОБА_1 визначити покарання 2 (два) роки 10 (десять) днів обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_1 звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2 ч. 1, та пунктами 2 і 4 ч. 3 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтиметься до зазначеного органу для реєстрації, не виїжджатиме за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконуватиме заходи, передбачені пробаційною програмою.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя