ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/859/22 Справа № 195/2099/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000326 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.03.2022 року,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме заставу.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що матеріальна та моральна шкода у цьому провадженні повністю відшкодовані, та потерпіла не має жодних претензій до нього.
Ризики, передбачені ст.177 КПК України, є недоведеними.
Зазначає, що суд незаконно відмовив йому в застосуванні застави.
Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.03.2022 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду, на що вказує тяжкість покарання, продовжити злочинну діяльність, на що вказує відсутність стабільного джерела доходу, а також може вплинути на свідків та потерпілого.
Окрім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, не має доведеного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, тому, на думку суду, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з урахуванням тяжкості покарання, віку, стану здоров`я обвинуваченого, слід продовжити щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та його захисник.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000326 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 26.10.2021 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Судом першої інстанції в судовому засіданні, яке розглядалось 26.01.2022 року, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
В правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» зауважено, що «національні органи жодного разу не розглядали можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою».
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою були дотримані не в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання доцільності продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, судом обгрунтовано встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, відповідно до наявних матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, при цьому судом враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним.
Таким чином, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зазначені прокурором в судовому засіданні та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Твердження обвинуваченого про те, що матеріальна та моральна шкода у цьому провадженні повністю відшкодовані, та потерпіла не має жодних претензій до нього, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано продовжив строк тримання під вартою обвинуваченого, однак судом безпідставно не розглянуто питання можливості призначення альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави.
В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , майнового і сімейного стану обвинуваченого, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.03.2022 року з визначенням альтернативного запобіжного заходу - застави.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року - задовольнити частково.
Ухвалу Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 березня 2022 року.
Визначити ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 74 430 гривень.
Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем.
У разі звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , року з-під варти під заставу, покласти на нього обов`язки до 26 березня 2022 року: - прибувати до суду у визначений час; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_7 , що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4