справа № 274/7146/21
провадження № 1-кс/0274/1799/21

У Х В А Л А
22.11.2021 р. м. Бердичів
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 11.11.2021 р. до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , відома особа за допомогою електрошокера спричинила тілесні ушкодження його сусідці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та погрожуючи предметом, схожим на пістолет, намагалась заволодіти коштами останньої.
В ході проведення досудового розслідування було встановлено причетність до даного злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого 11.11.2021 р. було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим. Відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно являється речовим доказом.
Слідчий СВ Бердичівського РВП ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності. Клопотання підтримує в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.
Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є зокрема доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
Разом з тим, згідно долученої копії заяви на ім`я слідчого від ОСОБА_8 , нею надано дозвіл на огляд належного їй домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до копії договору оренди від 12.10.2021 р. встановлено, що ОСОБА_8 є орендарем квартири АДРЕСА_2 .
При цьому, згідно вимог ч. 1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Таким чином, долучена слідчим до матеріалів справи копія договору оренди від 12.10.2021 р., відповідно до якої ОСОБА_8 є орендарем квартири АДРЕСА_2 , не є належним доказом того, що остання є володільцем зазначеної квартири, де був проведений огляд, в результаті якого було вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий.
Інших належних доказів на рахунок того, хто є власником квартири АДРЕСА_2 , та який відповідно надав дозвіл на проникнення до житла, до матеріалів клопотання слідчим не додано.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наведене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні не обґрунтовано та не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, тому у його задоволенні слід відмовити.
Керуючись статтями 131, 132, 170 - 173, 233 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1