ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/209/21 Справа № 208/4518/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріполь Донецької області, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
06 лютого 2015 року Жовтневим райсудом м. Маріуполь Донецької області, за ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 24 липня 2018 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, освіта середня, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого положеннями ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року:
ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбуття призначеного судом ОСОБА_8 покарання, рахувати з 09.06.2020 року.
ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік 6 місяців.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язано засудженого ОСОБА_9 протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_10 , до набрання вироку законної чинності, залишити тримання під вартою.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_11 , до набрання вироку законної чинності, залишити домашній арешт.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив кримінальні правопорушення проти чужої власності.
08.06.2020 року, приблизно о 03.00 годині, раніше знайомі між собою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , разом з малознайомим ОСОБА_12 , перебували біля буд. 17 по вул. Глаголєва в м. Кам`янському.
Мєшков, діючи повторно, разом з ОСОБА_13 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на відкрите, із застосуванням насильства викрадення у ОСОБА_14 будь-якого майна, яке могло знаходитись при ньому та мати будь-яку майнову цінність, спираючись на підтримку одне одного, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, підбігли до останнього ззаду.
ОСОБА_15 , діючи на досягнення злочинного результату, з метою придушення волі ОСОБА_14 до спротиву їх спільним з ОСОБА_13 протиправним діям, наніс потерпілому два удари рукою в ділянку голови, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. Скориставшись тим, що ОСОБА_14 впав на землю, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , діючи на виконання свого спільного злочинного умислу, спрямованого на відкрите, із застосуванням насильства, викрадення у ОСОБА_14 майна, нанесли йому приблизно 10 ударів ногами по голові та тулубу, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців та садна на обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тобто застосували до потерпілого насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, спираючись на підтримку одне одного, скориставшись тим, що внаслідок їх спільних протиправних дій, які виразились у застосуванні до ОСОБА_14 насильства, останній не міг чинити опір їх протиправним діям, ОСОБА_15 витяг з кишень жилетки потерпілого належні йому гроші в сумі 45 гривень та мобільний телефон Nomi І281+ Black НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартість якого складає 383,33 гривні.
З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, довели свій протиправний умисел до кінця, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 428 гривень 33 копійки.
Тієї ж ночі, приблизно о 03.20 годині, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , після вчинення злочину відносно ОСОБА_14 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_4 , побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_16 , який проходив вздовж зазначеного будинку. Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний корисливий умисел, спрямований на відкрите, із застосуванням насильства, викрадення у ОСОБА_17 будь-якого майна, яке могло знаходитись при ньому та мати будь-яку майнову цінність, діючи за попереднею змовою групою осіб, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_15 , діючи повторно, підійшов ззаду до ОСОБА_17 та обхопивши останнього руками за плечі, силою повалив того на землю.
Продовжуючи злочинні дії, спрямовані на досягнення спільного злочинного результату, з метою подальшого придушення волі ОСОБА_17 до спротиву їх спільним протиправним діям, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , нанесли ОСОБА_17 близько 10 ударів ногами по голові, тулубу, верхніх кінцівках, чим завдали потерпілому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, обличчі, тулубу, верхніх кінцівках, крововиливу в слизову верхньої губи та склери лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, тобто застосували до ОСОБА_17 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я.
Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, спираючись на підтримку одне одного, скориставшись тим, що внаслідок їх спільних протиправних дій, які виразились у застосуванні до ОСОБА_17 насильства, останній не міг чинити опір їх протиправним діям, ОСОБА_15 вийняв з кишень брюк ОСОБА_17 належні йому 100 гривень та мобільний телефон Huawei Р Smart (FIG-LX1) З GB 7 32 GB ІМЕІ НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартість якого складає 1 400 гривень.
З метою отримання реальної можливості розпоряджатись викраденим майном, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, довели свій протиправний умисел до кінця, чим завдали потерпілому ОСОБА_17 майнову шкоду на загальну суму 1 500 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року відносно нього змінити, пом`якшити йому призначене покарання, мотивуючи такі вимоги тим, що вину в вчинених злочинах обвинувачений визнав повністю, потерпілі претензій не мають, цивільний позов відсутній. Окрім цього, обвинувачений просить застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити його від призначеного покарання з випробуванням.

Позиція учасників апеляційного перегляду.
Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав викладених в ній.

Захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Відповідно до ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_8 вимог ст. 75 КК України судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.
При призначенні ОСОБА_8 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, рецидив злочинів.
З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, умисну форму вини, мотив і мету, спосіб вчинення, активну роль яку виконував ОСОБА_8 , як співвиконавець, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав повністю, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
Доводи обвинуваченого про те, що він щиро кається, потерпілі не мають претензій, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
Неможливо погодитися із доводами апеляційної скарги про наявність у діях обвинуваченого активного сприяння розкриттю злочину.
Так, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого злочину і судового розгляду.
Активне сприяння розкриттю злочину означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин провадження. При цьому сприяння у розкритті злочину враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, тільки у тому випадку, коли надана винною особою інформація та інші докази мали значення для встановлення істини у справі.
Як видно з обвинувального акта, така обставина не встановлювалася органом досудового розслідування, не було встановлено активного сприяння обвинуваченого розкриттю злочину і судом.
Матеріали кримінального провадження не містять відомостей, які б свідчили, що обвинувачений, займаючи активну позицію, повідомив органам досудового розслідування інформацію, яка їм не була відома, чи подав нові докази, що мали значення для встановлення істини у справі. Тобто дії обвинуваченого не були вирішальним (ключовим) фактором у встановленні істотних обставин кримінального правопорушення.
Участь ОСОБА_8 під час надання пояснень на стадії досудового розслідування слідчому та під час судового розгляду суду не доводить його активного сприяння розкриттю злочину.
Матеріали провадження не містять та під час апеляційного перегляду не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений активно сприяв розкриттю інкримінованого його правопорушення, а тому відповідні доводи є необґрунтованими.
Той факт, що у потерпілого відсутні до обвинуваченого претензії матеріального характеру, має місце, проте не є підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, з огляду на дослідженні матеріали провадження в їх сукупності.
Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_8 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 доводи про те, що призначене йому не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для звільнення ОСОБА_8 від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 серпня 2020 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, але на неї протягом трьох місяців може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Кримінального касаційного суду Верховного Суду, а обвинуваченим який тримається під вартою, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту отримання копії ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4