В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальне провадження № 0000056 від 13 вересня 2021 про обвинувачення: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сошичне, Камінь-Каширського району, Волинської обл., громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 15 лютого 2020 року о 08.00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася у АДРЕСА_2 , та відправився до себе додому, що за адресою: село Сошичне, Камінь-Каширський район, Волинська область, де проводив час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки з військової служби до 15.00 год. 13 вересня 2021 року, після чого добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим припинив вчинення продовжуваного кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

Обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні і дав показання, що він в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин 15 лютого 2020 року о 08.00 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово знаходилася у АДРЕСА_2 , та відправився до себе додому, що за адресою: село Сошичне, Камінь-Каширський район, Волинська область, де проводив час на власний розсуд, не виконуючи обов`язки з військової служби до 15.00 год. 13 вересня 2021 року, після чого добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 просив не призначати покарання пов`язане з позбавленням волі з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі.

Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, за клопотанням учасників судового провадження. суд визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно всіх фактичних обставин, тому що вони ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що немає сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до статті 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, позитивно характеризується (а.п.93), на диспансеному обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.164,165), також суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, що є пом`якшуючою обставиною, відсутність обтяжуючих покарання обставин, тому приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням, враховуючи, що він раніше не судимий - 1 рік, з покладенням обов`язків визначених у ч.1 ст. 76 КК України. Саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази відсутні

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя ОСОБА_1