Справа № 493/629/15-к
Провадження № 1-кп/507/4/2021
Номер рядка звіту 4
В И Р О К
05.10.2021 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Актове Вознесенського району Миколаївської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:
- 17.10.2006 року Балтським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
- 13.07.2007 року Балтським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 10.12.2008 року Балтським районним судом зач. 2 ст. 186 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
- 09.09.2013 року Малиновським районним судом Одеської області за ст. 391 КК України з застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
- 11.03.2014 року Балтським районним судом за ч. 2 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт;
- 13.02.2015 року Котовським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 року обмеження волі;
про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5 , представник потерпілого адвокат ОСОБА_6
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 24 червня 2014 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи на літній площадці території магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_8 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли в нього під час сварки з ОСОБА_5 , який також знаходився на території вищевказаного магазину, вирішив умисно спричинити останньому тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 , в той же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою на території літньої площадки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », підійшов до ОСОБА_5 та умисно завдав один удар предметом схожим на биту в область голови останнього, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій брові, синців на віках обох очей, які супроводжувались контузією лівого ока, що призвело до зниження зору на ліве око від 1 до 0,03, що відповідає 35 % стійкої втрати загальної працездатності та відноситься згідно судово-експертного дослідження до тяжких тілесних ушкоджень.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 , винним у вчиненні протиправних дій себе не визнав та розповів, що він, ОСОБА_9 та місцеві жителі на станції Білено на літній площадці біля магазину сиділи за столиком спілкувалися. Приїхав ОСОБА_5 із своїми друзями, вони познайомилися і стояли розмовляли. Далі ОСОБА_5 почав ображати людей із його компанії, він зробив ОСОБА_5 зауваження, на що ОСОБА_5 рукою ударив його в область в обличчя, від чого він упав. В ОСОБА_5 зав`язалася бійка із ОСОБА_9 , до бійки підключилися і друзі ОСОБА_5 . Потім їх хтось із компанії розтягнув, ОСОБА_9 забрав його до свого автомобіля і вони уїхали. Також пояснив, що він не наносив удари ОСОБА_5 та не бачив, щоб хтось інший його ударив.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим, в інкримінованому йому злочині, винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:
Показами потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив , що 24 червня 2014 року він попросив своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допомогти привезти камінь, вони допомогли. До ОСОБА_11 зателефонувала мати та повідомила, що в її магазині, який працює до 10 вечора, якісь люди, грає музика та горить світло. Вони заїхали до магазину, в дворі якого за столом сиділа компанія, в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , він сказав, що потрібно покинути територію. Діалог почався із того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 сказали, що вони смотрящі за містом і будуть сидіти скільки захочуть, на що він відповів, що йому все одно. ОСОБА_3 наніс йому один удар кулаком в область лоба, він (потерпілий) ударив у відповідь ОСОБА_3 теж кулаком в обличчя, позаду стояв ОСОБА_9 , який ногою вдарив його в спину, він оглянувся до ОСОБА_9 , вони почали штовхатися, але удари не наносили, а ОСОБА_12 пішов до автомобіля. Потім він відчув сильний удар по голові в область лівого ока, від чого втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перемотували голову, бо текла кров. Вони йому повідомили, що ОСОБА_3 ударив його бітою. Від цього удару він втратив зір до 0,03, отримав 3 групу інвалідності, зір так і не відновився;
Показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що в той день він та ОСОБА_10 допомагали ОСОБА_5 вантажити камінь. До нього зателефонувала мати, в той час коли вони їхали в автомобілі, яким керував ОСОБА_10 . Мати його попросила подивитися до магазину, бо вона дозволила хлопцям посидіти біля магазину до 10 вечора, біля магазину є площадка, де можна посидіти, але після 10 вечора його мати зачиняє ворота, бо це приватна територія. Вони разом поїхали до магазину, він перескочив через огорожу та відчинив ворота, через які зайшов ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . За столиком сиділи ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та якісь дівчата. ОСОБА_3 і ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_5 та почалася розмова на підвищених тонах. ОСОБА_3 ударив кулаком в обличчя ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 у відповідь теж наніс удар в обличчя ОСОБА_3 , потім підключився ОСОБА_9 . ОСОБА_3 побіг до автомобіля, звідки взяв біту, підійшов зі спини зліва і наніс один удар бітою в область лівого ока ОСОБА_5 . Після удару ОСОБА_5 упав на землю без свідомості. ОСОБА_10 вистрілив і після цього насильства більше не було. Він із ОСОБА_10 завезли ОСОБА_5 в лікарню ;
Показами свідка ОСОБА_10 , який в судовому засіданні пояснив, що 24 червня 2014 року він, ОСОБА_11 допомагали ОСОБА_5 вантажити камінь. До ОСОБА_11 зателефонувала мати прохала подивитися до магазину, бо горить світло, там хтось є. Вони разом поїхали до магазину, ОСОБА_11 переліз через огорожу і відчинив калитку, вони зайшли. Цей магазин прибудований до приватного будинку, за столиком сиділа компанія. ОСОБА_11 сказав, що магазин зачинений, прошу покинути територію. На що ОСОБА_3 почав казати, що буде так як вони вирішать, почався конфлікт. Він побачив, що ОСОБА_12 побіг до автомобіля, із якого взяв біту та тримаючи двома руками біту наніс удар в голову ОСОБА_5 . В нього (свідка) був травматичний пістолет, він вистрілив, щоб зупинити насилля. ОСОБА_5 упав та втратив свідомість, вони його завези у лікарню;
- висновком судово-медичної експертизи № 142 від 25 грудня 2014 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_5 були виявлені рана лівої брови, синці на віках обох очей. Ці ушкодження могли утворитися одночасно, ймовірніше від дії тупого предмету (біта та інші предмети), можливо в строк зазначений потерпілим. Зазначені ушкодження не були небезпечні для життя , але супроводжувалися контузією лівого ока, що призвело до зниження зору на ліве око до 0,03. (Згідно даних індивідуальної карти амбулаторного хворого, до травми гострота зору на обидва ока у ОСОБА_5 рівнялася. Зниження зору на одне око від 1 до 0,03 згідно таблиці процентної втрати працездатності, відповідає 35 % стійкої втрати загальної працездатності, що згідно П.2.1.6 Правил судового-медичного визначення ступенню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (а.с.134-135.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст..94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Позицію захисника ОСОБА_7 , який просив виправдати ОСОБА_3 у зв`язку із відсутністю доказів вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, суд вважає необґрунтованою, оскільки винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, зокрема висновком судово-медичної експертизи № 142 від 25 грудня 2014 року та узгодженими між собою показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , які безпосередньо були очевидцями події та показами потерпілого ОСОБА_5 ,
Невизнання обвинуваченим своєї провини, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що поєднане зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є громадянином України, раніше судимий (а.с.144), 148-151), має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.154), співмешкає, має малолітню дитину (а.с.152), на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться (а.с.146). Поряд із тим, суд враховує що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.
За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з урахуванням досліджених доказів, які характеризують особу обвинуваченого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції визначеної ч.1 ст.121 КК України. При цьому вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком
відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Суд, не знаходить підстав для застосування ст.69, ст.75 КК України.
Запобіжний захід, відповідно до ухвали слідчого судді від 13 лютого 2015 року на досудовому слідстві ОСОБА_3 , який був затриманий 12 лютого 2015 року було обрано у виді тримання під вартою , ухвалою апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2015 року зазначену ухвалу слідчого судді від 13 лютого 2015 року скасовано, в задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено, ОСОБА_3 звільнено із-під варти (а.с.138-142) . Отже , період з 12 лютого 2015 року по 27 лютого 2015 року ОСОБА_3 має бути зарахований до строку покарання виходячи з правил, передбачених у ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року.
Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 не має.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Арешт на майно не накладався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання - 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з дня звернення вироку до виконання.
На пiдставi ч. 5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII зарахувати у строк вiдбування покарання за даним вироком врахувати попереднє ув`язнення з 12.02.2015 року по 27.02.2015 року включно, iз розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волi.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даного вироку.
Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1