У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року,

за участю особи, яка подала скаргу, ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України (надалі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернуто особі, яка її подала.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з матеріалів скарги вбачається, що заявник просить зобов`язати керівника ГПД НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою (вих. № 4552/24 від 24.09.2021) про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України, уповноваженою особою НАБУ, а тому судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку має здійснюватися Вищим антикорупційним судом, за чим слідчий суддя і дійшов висновку, що вказана скарга не підлягає розгляду в Солом`янському районному суді м. Києва та, відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, - повернув скаргу заявнику.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2021 та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Солом`янський районний суд м. Києва розглянути його скаргу за вих. № 4568/29 від 29.09.2021 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ в порядку, визначеному ст.ст. 306-307 КПК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_5 вказує, що під час розгляду справи слідчий суддя припустилася порушень норм матеріального і процесуального права, а саме:
- не витребовувала і не досліджувала матеріали його звернення від керівника ГПД НАБУ, відповідно вимог ст. 23 КПК України;
- замість розгляду скарги за вих. № 4568/29 від 29.09.2021 протиправно розглядала заяву за вих. № 4552/24 від 24.09.2021 про вчинене правопорушення по суті, чого не дозволено нормами ст. 26 КПК України;
- протиправно вирішувала ті питання, які законом віднесені до повноважень органу досудового розслідування (слідчого, детектива, процесуального керівника);
- стверджувала обставини справи, не маючи на те жодних підстав, доказів і повноважень;
- постановила ухвалу, якою відмовила у задоволенні скарги № 4568/29 від 29.09.2021 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка виразилася у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви № 4552/24 від 24.09.2021, що не передбачено ч.ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК, Наказом ГПУ за № 298 від 30.06.2020, Узагальненням Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування або прокурора під час досудового розслідування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Лист від 12.01.2017 за № 9-49/0/4-17), а також Узагальненням Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, затвердженого на засіданні Зборів суддів ВССУ 23.12.2016);
- постановила ухвалу, ґрунтуючись лише на результатах судового розгляду, що суперечить положенню ч. 3 ст. 214 КПК України;
- при винесенні ухвали не надала значення тому, що представник НАБУ змінив підслідність його заяви до ТУ ДБР, в той час як ця прерогатива належить виключно прокурору, на підставі ч. 7 ст. 214 КПК України і Наказу ГПУ за № 298 від 30.06.2020 - не вніс до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви про вчинені кримінальні правопорушення.
Також ОСОБА_5 наголошує, що у випадку розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчі судді зобов`язані перевірити виконання органом досудового розслідування вимог ст. 214 КПК при отриманні заяв та повідомлень про вчинення кримінального правопорушення, не вдаючись на даному етапі в оцінку відповідності повідомлення про злочин всім критеріям підслідності, визначеним п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Водночас, ОСОБА_5 звертає увагу, що вирішення пов`язаних питань щодо правової кваліфікації та доведення наявності всіх елементів складу кримінального правопорушення підсудного Солом`янському районному суду м. Києва, не може покладатися суддею на заявника.
Послався ОСОБА_5 в апеляційній скарзі і на те, що слідчий суддя безпідставно відмовила йому у відкритті провадження за скаргою, напередодні задовольняючи його ідентичні за змістом скарги щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі його заяв ГПД НАБУ щодо вчинення злочинів.
Вважає, що слідчий суддя знехтувала вимогами ст. 216 КПК України, якою не передбачена підслідність кримінальних справ за заявами на неправомірні дії суддів, оскільки дана особа не являється керівником органів вищої державної влади або суб?єктом державного чи приватного права, де залучені державні кошти на суму 50 і більше процентів.
Крім цього, як указує ОСОБА_5 : на етапі внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, питання підслідності не враховується, так як передбачається можливість зміни провадження за підслідністю до підслідного органу; предметна підсудність Вищому антикорупційному суду визначається ст. 33-1 КПК України, а з 22.09.2019 - ст. 33-1 КПК України, з урахуванням положень п. 20-2 Розділу XI Перехідні положення КПК України у редакції Закону України № 100-ІХ від 18.09.2019, згідно яким ВАКС підсудні серед іншого кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених у примітці ст. 45 КК України, якщо наявна б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України (ч. 1 ст. 33-1 КПК України, примітка ст. 45 КК України), у той же час не вбачається наявності жодної з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України; адвокат ОСОБА_6 не належить до суб?єктів, наведених у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України; у заяві також не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб?єкта господарювання, у статутному капіталіякого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, що є обов?язковою ознакою, передбаченою п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України; обов?язковою умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, передбаченою п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, є вчинення злочину, передбаченого ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, про що в його заяві також не йдеться - а тому його скарга не підсудна Вищому антикорупційному суду.

НАБУ про дату, час та місце розгляду провадження повідомлене у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка посадової особи//особи з процесуальним статусом НАБУ у судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_5 на задоволення апеляційних вимог у повному обсязі, дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах апеляційних вимог, як передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.

З матеріалів судового провадження за скаргою випливає, що 29.09.2021 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_5 , в якій він просив: зобов`язати керівника ГПД НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою (вих. № 4552/24 від 24.09.2021) про вчинення суддею ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України; зобов?язати керівника ГПД НАБУ надати йому належним чином завірені витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань та пам?ятку про процесуальні права і обов?язки потерпілого у кримінальних провадженнях, що відповідають зазначеної ним кваліфікації вчинених злочинів; зобов?язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до ст. 129-1 Конституції України; зазначити в резолютивній частині ухвали вказані ним в заяві усі кваліфікаційні статті вчинених злочинів - ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України (а.п. 1-4, 17-20).

Перевіривши скаргу ОСОБА_5 , слідчий суддя вважав за необхідне повернути її особі, яка її подала, оскільки розгляд скарг на дії//бездіяльність уповноваженої особи НАБУ - є предметною підсудністю Вищого антикорупційного суду, який і здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку.

Саме в межах ухваленого слідчим суддею рішення, колегія суддів наділена повноваженнями перевіряти доводи апеляційної скарги заявника.

Так зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_5 випливає, що слідчий суддя Солом?янського районного суду м. Києва в ухвалі від 04.10.2021 у справі № 760/26335/21 відмовила йому у відкритті провадження за скаргою, що не відповідає дійсності, оскільки слідчий суддя повернула скаргу ОСОБА_5 , що є зовсім іншою правовою підставою, визначеною ст. 304 КПК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 послався і на те, що його скарга не підсудна Вищому антикорупційному суду з наведенням обґрунтування того, що: на етапі внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, питання підслідності не враховується, так як передбачається можливість зміни провадження за підслідністю до підслідного органу; предметна підсудність Вищому антикорупційному суду визначається ст. 33-1 КПК України, а з 22.09.2019 - ст. 33-1 КПК України, з урахуванням положень п. 20-2 Розділу XI Перехідні положення КПК України у редакції Закону України № 100-ІХ від 18.09.2019, згідно яким Вищому антикорупційному суду підсудні серед іншого кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених у примітці ст. 45 КК України, якщо наявна б одна з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України (ч. 1 ст. 33-1 КПК України, примітка ст. 45 КК України), у той же час не вбачається наявності жодної з умов, передбачених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України; адвокат ОСОБА_6 не належить до суб?єктів, наведених у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України (що мабуть помилково вказано); у заяві також не йдеться про вчинення злочину службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб?єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, що є обов?язковою ознакою, передбаченою п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України; обов?язковою умовою підсудності кримінального провадження Вищому антикорупційному суду, передбаченою п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України, є вчинення злочину, передбаченого ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України, про що в його заяві також не йдеться.

Водночас, ОСОБА_5 звернувся з заявою про вчинення суддею ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України, саме до уповноваженої особи/осіб НАБУ, надавши суду апеляційної інстанції пояснення щодо вільного вибору ним органу досудового розслідування, визначеного ст. 38 КПК України, - зокрема НАБУ, не надавши пояснень, що йому заважало звернутися до належного органу досудового розслідування, визначеного ст. 38 КПК України, з урахуванням приписів ст. 216 КПК України, а не до НАБУ щодо внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, які вочевидь не відносяться до корупційних кримінальних правопорушень, на що посилається у провадженні і сам ОСОБА_5 .

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена зокрема бездіяльність слідчого//детектива, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, положеннями ч. 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого//детектива, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави (глава 26 КПК України).
Відповідно до положень п. 20-2 розділу XI Перехідні положення КПК України, підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
1) з дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду;
2) до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду, якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося Національним антикорупційним бюро України та закінчено прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду набрав чинності 22.09.2019.

Згідно вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої службової особи НАБУ, яка виразилася у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, слідчий суддя послався на те, що вказана скарга не підсудна Солом`янському районному суду м. Києва, а тому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 304 КПК України, і ухвалив рішення про повернення скарги особі, яка її подала, разом з всіма доданими до неї матеріалами.

З даними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність саме уповноваженої особи НАБУ щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному випадку здійснюється Вищим антикорупційним судом.

За викладеним, апеляційна скарга ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04.10.2021 - задоволенню не підлягає.

Приймаючи вказане рішення, колегія суддів відмічає наступне.

Так, як указують приписи ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий//детектив, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як свідчить ч. 2 вказаної норми процесуального закону.

Згідно ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення - не допускається.

На підставі ч. 4 цих положень процесуального закону, слідчий//детектив, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - не допускається.

Системний аналіз цих положень ст. 214 КПК України свідчить про те, що, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення (злочину//проступку), такі відомості мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Отже, орган досудового розслідування при здійсненні ним своїх повноважень, зобов`язаний здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення (злочин//проступок), які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

За нормою ч. 2 ст. 218 КПК України, якщо слідчому//детективу із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, поки прокурор, у даному випадку Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, не визначить іншу підслідність.

Аналіз вказаних норм закону, з урахуванням приписів ст. 87 КПК України, може вказувати на те, що здійснення досудового розслідування, зокрема, проведення процесуальних//слідчих дій неуповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання таких дій і доказів, отриманих в результаті їх проведення, - недопустимими, на що звернуто увагу і в постанові Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 28.04.2021 у справі № 759/833/18.

А тому, звертають на себе увагу вимоги скарги ОСОБА_5 до слідчого судді, крім зобов?язання керівника ГПД НАБУ внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою вих. № 4552/24 від 24.09.2021 про вчинення суддею ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України та надання йому витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також: зобов?язати вказаного керівника надати йому- ОСОБА_5 пам?ятку про процесуальні права і обов?язки потерпілого у кримінальних провадженнях, що відповідають зазначеній ним кваліфікації вчинених злочинів; зобов?язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду у відповідності до ст. 129-1 Конституції України; зазначити в резолютивній частині ухвали вказані ним в заяві усі кваліфікаційні статті вчинених злочинів - ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 111; ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ст. 170 КК України, - що не є предметом скарги до слідчого судді у порядку ст. 303 КПК України у взаємозв?язку з повноваженнями слідчого судді, визначеними ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду такої скарги; чи стосуються змісту ухвали, з написання якої заявник не може надавати рекомендації слідчому судді.

При досліджені ухвали слідчого судді від 04.10.2021 щодо повернення скарги особі, яка її подала, колегія суддів не може давати оцінку доводам ОСОБА_5 щодо порушення слідчим суддею Солом?янського районного суду м. Києва норм матеріального і процесуального права щодо не витребовування і не дослідження матеріалів його звернення до керівника ГПД НАБУ, відповідно вимог ст. 23 КПК України.

Не відповідає матеріалам провадження за скаргою і твердження ОСОБА_5 про те, що слідчий суддя замість розгляду скарги за вих. № 4568/29 від 29.09.2021 протиправно розглядала заяву за вих. № 4552/24 від 24.09.2021 про вчинене правопорушення по суті, чого не дозволено нормами ст. 26 КПК України, - оскільки слідчий суддя по суті заяву його не розглядала, а її дослідила на предмет можливості прийняття заяви до свого розгляду і, не знайшовши підстав повернула скаргу особі, яка її подала, а не постановила ухвалу про відмову у її задоволенні на підставі дослідження положень ст. 214 КПК України, як на це послався ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, щоб потягло за собою відмову у відкритті провадження за апеляційної скаргою на підставі приписів ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 399 КПК України.

Повернення скарги не позбавляє права ОСОБА_5 звернутися зі скаргою на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до Вищого антикорупційного суду або ж з заявою про вчинене кримінальне правопорушення до відповідного органу досудового розслідування з урахуванням положень ст. 216 КПК України, бездіяльність якого по невнесенню відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви і може бути предметом оскарження до слідчого судді відповідного місцевого суду, зокрема бездіяльності Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, куди була скерована заява ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, заступник начальника першого слідчого відділу якого в повідомленні від 20.10.2021 не знайшов підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 № 4552/24 від 24.09.2021.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2021 року, якою скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повернуто особі, яка її подала - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3