Справа № 333/248/22
Провадження № 1-кс/333/86/22
УХВАЛА
19 січня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому: 11.02.2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ч.2 ст.302 КК України до обмеження волі строком 1 рік, звільнено від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтувала таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше засудженою за вчинення кримінальних правопорушень, судимість за які у встановлено порядку не знята та не погашена, будучи звільненим від відбування покарання із застосуванням відносно нього іспитового строку, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та скоїв тяжкий злочин за наступних обставин: 17.01.2022 року приблизно об 11-00 год., ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на території подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , почали наносити удари руками по обличчю та тулубу потерпілого ОСОБА_9 , та крім цього, в цей момент ОСОБА_8 дістав предмет, схожий на ніж, та почав ним погрожувати потерпілому, здійснюючи різкі рухи в його бік, після чого вказані особи, з метою особистого збагачення заволоділи мобільним телефоном потерпілого - Xiaomi Redmi 4A, в корпусі чорного кольору, вартістю 3000 гривень, в чохлі-книжці чорного кольору, з сім-картою НОМЕР_1 , банківською карткою «МоноБанк», які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

Злочинними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_9 спричинено майнову шкоду на суму на суму 3000 гривень.

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні останнім вказаного кримінального правопорушення повною мірою, на думку слідчого, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Під час проведення досудового розслідування, на думку ОСОБА_10 , встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може:

1) переховуватись від органів досудового розслідування або суду, оскільки ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків (офіційно не одружений, офіційно не працевлаштований, відповідно не має постійного прибутку, що свідчить про те, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність), тому усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а також невідворотність покарання, може безперешкодно покинути межі м. Запоріжжя, тим самим переховуючись від органів досудового розслідування та/або суду.

2) незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, про що свідчить те, що підозрюваному відома адреса місця роботи потерпілого та в ході досудового розслідування сталі відомі повні анкетні дані потерпілого і є вірогідність незаконного впливу на нього, з метою зміни ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності, в разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, про що свідчить відсутність місця роботи, відповідно постійного прибутку, нестійкі соціальні зв`язки та схильність останнього до вчинення кримінального правопорушення, а також аналізуючи факт скоєного ним даного кримінального правопорушення, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 може продовжити свою злочинну діяльність. Крім цього, 11.02.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.309, ч.2 ст.302 КК України засуджено до обмеження волі строком на 1 рік, після чого, ОСОБА_5 був звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 1 рік.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, відповідно до вимоги про судимість є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 повністю підтримала клопотання слідчого ОСОБА_7 , просила його задовольнити.

Прокурор просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що воно необґрунтоване. При цьому зазначив, що 17.01.2022 року він зайшов до кафе «Водолей», власником якого є ОСОБА_11 , який попрохав його поїхати на СТО, де ремонтувався автомобіль останнього. Так як він працює неофіційно працює таксистом, то ОСОБА_12 попрохав його поїхати, щоб назад пригнати автомобіль, який ремонтувався. У подальшому, до приміщення кафе також зайшов і ОСОБА_8 , який почувши, що вони ідуть на СТО попрохав поїхати з ними. Під час поїздки до потерпілого жодних думок про якийсь умисел на вчинення кримінального правопорушення, у них не було. Так як потерпілий не виконав свої обов`язки по ремонту автомобіля Олександра, тому розмова фактично стосувалася претензій останнього з вказаного приводу. Він особисто потерпілому жодних погроз не виказував, можливо і вдарив останнього але один раз і то долонею. Враховуючи, що розмова була голосною, вийшла сусідка потерпілого, яка у подальшому викликала поліцію. Він весь цей час стояв на місці і чекав працівників поліції. ОСОБА_8 в цей момент поїхав на автомобілі «Ланос». Коли приїхали поліцейські і спитали потерпілого, чи має він якісь претензії до нього, останній відповів відмовою. Він не бачив, щоб ОСОБА_12 або ОСОБА_8 забирали у потерпілого мобільний телефон. 11.02.2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя його було засуджено до обмеження волі строком, але звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. За минулий час він жодного разу не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки. Враховуючи, що він працює, але неофіційно, має постійне місце мешкання, тому просить суд застосувати до нього більш запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено, що підозра є обґрунтованою. Так, з протоколу допиту потерпілого не вбачається, хто саме наносив тілесні ушкодження останньому, хто заволодів мобільним телефоном. ОСОБА_9 чітко та конкретно не вказує на ОСОБА_5 як особу, яка скоїла відносно потерпілого кримінальне правопорушення. Відомості, що містяться у протоколах впізнання по фотознімках за участю потерпілого та свідка, неможливо вважати допустимими доказами, так як незрозуміло кого учасники слідчих дій взагалі впізнали. За таких обставин (не доведення слідчим та прокурором наявності обґрунтованої підозри) вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У разі, якщо слідчий суддя дійде до висновку, що мається така підозра, то просить застосовувати до ОСОБА_5 максимум нічний домашній арешт з метою можливості продовжити працювати підозрюваному. Останній має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні неповнолітню дитину, не порушував покладені на нього вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2021 року процесуальні обов`язки.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 17.01.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.2 ст.187 КК України за фактом розбійного нападу на ОСОБА_9 (кримінальне провадження № 0000091) та за ч.3 ст.289 КК Країни (кримінальне провадження № 0000092) за фактом незаконного заволодіння автомобілем «ZAZ-DAEWOO», що належить ОСОБА_13 .

17.01.2022 року ОСОБА_5 був затриманий слідчим у порядку ст.208 КПК України. Час фактично затримання у протоколі затримання підозрюваного вказано: 15 год. 36 хв.

18.01.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 . Копію вказаного клопотання захисник ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_5 отримали 19.01.2022 року о 08 год. 10 хв. До слідчого судді ОСОБА_5 доставили, приблизно о 13-00 год. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив, що у вересні 2021 року раніше невідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_12 домовився з ним про ремонт та фарбування свого автомобіля «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_2 . У подальшому, ОСОБА_12 залишився невдоволеним результатами фарбування автомобіля, тому транспортний засіб відвезли в ніше місце фарбувати. 17.01.2022 року він перебував вдома, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, б. 132/2 у власному гаражі, де займається ремонтом автомобілів. Приблизно об 11-00 год. він почув, що спрацювала сигналізація на автомобілі «ZAZ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився на вулиці біля його буднику, та яким він користувався. Належить вказаний автомобіль його знайомому ОСОБА_13 . Вийшовши з двору, він побачив ОСОБА_12 з двома своїми знайомим, один з яких був армянської національності. Вказані невідомі йому особи відкрили дверцята автомобіля «ZAZ-DAEWOO». Коли він вийшов з двору та хотів їм зробити зауваження, чоловіки, що приїхали, напали на нього та почали бити. Він відійшов у двір будинку, але вказані чоловіки пройшли за ним та продовжували його бити. У подальшому, хтось із знайомих ОСОБА_12 вирвав у нього з карману куртки мобільний телефон «Xiaomi Redmi 4A», в корпусі чорного кольору. Під час нанесення йому ударів, у нього з куртки випали ключі від автомобіля «ZAZ-DAEWOO», які підняв чоловік армянської національності. У подальшому, останній почав йому погрожувати ножом, він почав кричати і на його крики вибігла сусідка, яка викликала поліцію. Чоловік армянської національності у цей час сів за кермо автомобіля «ZAZ-DAEWOO» та поїхав, хоча він йому це не дозволяв робити. Потім, через деякий час приїхали працівники поліції, які і доставили, його, ОСОБА_12 та знайомого останнього до відділу поліції. Вартість мобільного телефону складає 3000 грн.;

- даними оглядів місць подій від 17.01.2022 року, під час яких було оглянуто ділянку місцевості за адресою: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, буд.132/2; транспортний засіб «ZAZ-DAEWOO», що належить ОСОБА_13 та автомобіль «Хюндай», під час огляду якого вилучено предмет, схожий на ніж;

- показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які пояснили, що працюють в УПП в Запорізькій області і 17.01.2022 року перебували на чергуванні. Після отримання об 11-00 год. повідомлення на планшет про бійку за адресою: м. Запоріжжя вул. Балка Поповка, вони виїхали на вказану адресу, де виявили ОСОБА_9 з наявними тілесними ушкодженнями на обличчі, який пояснив, що між ним, ОСОБА_16 , ОСОБА_5 та третім невідомим йому чоловіком відбулася сварка, під час якої останній заволодів транспортним засобом «ZAZ-DAEWOO», реєстраційний номер НОМЕР_3 . Вказану інформацію вони передали на службу «102»;

- показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які є сусідами потерпілого. 17.01.2022 року вони знаходилися вдома, і коли почули крики ОСОБА_9 , то викликали поліцію. Після чого, вони підійшли до двору потерпілого і побачили, що у дворі будинку, де проживає ОСОБА_9 разом з останнім знаходяться ще троє чоловіків. Один з них, побачивши їх, вийшов за двір, завів автомобіль «ZAZ-DAEWOO» і кудись поїхав. У подальшому, до приїзду працівників поліції ОСОБА_9 та двоє чоловіків, що залишилися, продовжували сваритися через якийсь автомобіль. Щоб хтось наносив удари потерпілому, вони не бачили, але на обличчі у ОСОБА_9 в той час була кров.

Також, слідчим суддею досліджувався протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_17 . Водночас, дані, отримані під час проведення вказаної слідчої дії, оцінити як докази обґрунтованості підозри ОСОБА_5 не надалося можливим через відсутність додатків до протоколу впізнання щодо прізвищ осіб, фотознімки яких були надані для впізнання вказаним учасникам слідчих дій. У подальшому, коли слідчий пред`явила копії зазначених додатків, точно встановити чи відносяться ці додатки до протоколів пред`явлення впізнання по фотознімках, також не надалося можливим через зазначення, що слідчі дії проводилися зі свідком, але не вказано саме з яким.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів потерпілого та свідків, огляду місця події), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована. Доводи захисника та ОСОБА_5 , заявлені на захист прав та інтересів останнього про невинуватість підозрюваного, обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таку підозру у сукупності з іншими обставинами неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею також враховується, що відносно останній був засуджений 11.02.2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя до й року обмеження волі та звільнений від відбування покарання строком на 1 рік, тобто фактично на цей час підозрюваний перебуває на іспитовому терміні. Також, зі слів ОСОБА_5 відносно нього у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, де він є обвинуваченим за ч.2 ст.199 КК України разом. У вказаному кримінальному проваджені, яке розглядається вже більше 3 років до нього не застосовано жодного запобіжного заходу.

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має на утриманні неповнолітню дитину (доньку ОСОБА_19 , 2011 року народження), постійне місце мешкання та реєстрації, працює, але неофіційно.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки судді про можливе продовження підозрюваним злочинної діяльності, а наявність у останнього дитини на утриманні вважаю не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від вчинення кримінальних правопорушень.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення. Проте, вказаний ризик є не настільки суттєвим, що застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було б доцільним.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, на думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику, тому саме вказаний запобіжний захід необхідно застосувати до ОСОБА_5 з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України, у т.ч. щодо заборони спілкуватися із потерпілим з метою не продовження кримінального правопорушення відносно останнього.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до ЄРДР 17.01.2022 року відносно ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з перебуванням останнього цілодобово за адресою: АДРЕСА_2 строком по 16.03.2021 року (включно) без застосування електронного засобу контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.
3) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвалу для виконання передати до Відділу поліції №4 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у якого в провадженні перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Повний текст ухвали складено 19.01.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1