Справа №345/3598/21
Провадження № 1-кп/345/311/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2021 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2021 року за №0000311 щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, студента 2 курсу ВПУ №7 м. Калуша, не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень.

Злочин вчинено за наступних обставин:

ОСОБА_4 27.07.2021 близько 19.30 год. перебував у дворі будинку, що в АДРЕСА_2 , та грав у карти спільно із ОСОБА_7 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесний конфлікт із останнім, в ході якого у нього виник умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно застосовуючи фізичну силу обхопив обома руками ОСОБА_7 за верхні кінцівки рук та здійснив стиснення. Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, не змінюючи свого положення, здійснив кидок потерпілого через стегно, в результаті якого вони обидва опинились на землі, де ОСОБА_4 обгорнув правою рукою шию останнього та здійснив стиснення.

У результаті умисного стиснення, потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці обличчя, шиї, правої та лівої верхніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 03.08.2021 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене та підтвердив суду, що він дійсно, 27.07.2021 наніс ОСОБА_7 тілесні ушкодження, однак конфлікт стався з вини останнього потерпілий тягнув ОСОБА_4 за футболку, не реагував на зауваження. Обвинувачений зазначив, що щиро розкаюється у скоєному, попросив вибачення у потерпілого та його батьків, просив суд суворо його не карати.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого пояснила суду, що провела із сином профілактичну бесіду, запевнила, що має на нього вплив, а тому більше такого не повториться. Просила суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 105 КК України.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просила звільнити її підзахисного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 105 КК України, враховуючи його позитивні характеристики.

Неповнолітній потерпілий вказав суду, що літом цього року, під час гри в карти, між ним та обвинуваченим виник конфлікт, в ході якого останній положив його на землю та тиснув рукою на шию. ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_4 попросив у нього вибачення.

Законний представник неповнолітнього потерпілого у судовому засіданні при призначенні обвинуваченому міри покарання поклалась на розсуд суду. Пояснила, що ОСОБА_4 попросив вибачення у неї з сином.

Прокурор у судовому засіданні просила визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та на підставі ст. 105 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності, застосувавши відносно обвинуваченого заходи виховного характеру.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина доведена наступними доказами:

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.08.2021, проведеного з участю потерпілого та його законного представника, згідно з яким потерпілий показував яким чином обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження;

-Висновком експерта №193 від 03.08.2021, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: синці в ділянках обличчя, шиї, правої та лівої верхніх кінцівок, які утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитися як при нанесенні ударів тупими твердими предметами, якими могли бути як кулаки рук так і інші тупі тверді предмети, у вказані вище ділянки тіла, так і при стисненні цих ділянок тіла між тупими твердими предметами. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчинені проступку знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, під наглядом у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем навчання характеризується як добрий, ввічливий, вміє стримувати свій емоційний стан, комунікабельний.

Обставинами, які пом`якшують вину обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, є вчинення злочину неповнолітнім, щире каяття, сприяння розкриттю правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Також, за дорученням суду, уповноваженим представником органу пробації, у даному кримінальному проваджені була складена досудова доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.1 ст.314-1 КПК України, суд враховує зміст досудової доповіді в частині інформації, що характеризує обвинуваченого, а також для прийняття судового рішення про міру покарання.

Зі змісту досудової доповіді вбачається, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, а також не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи зі змісту ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Враховуючи заявлене прокурором та захисником клопотання про застосування відносно нього примусових заходів виховного характеру, яке було підтримано законним представником неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає, що є всі підстави для застосування відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у відповідності до ст. 105 КК України, а саме, передати неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 , оскільки обвинувачений розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю навчання, своєю поведінкою довів, що його виправлення може відбутися без призначення кримінального покарання, а також запевнив суд, що подібного більше ніколи не повториться. Крім того, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, матір`ю ОСОБА_4 створено належні умови проживання, навчання та відпочинку дитини. Сім`я проживає в задовільних житлових та матеріально-побутових умовах, мама хвилюється за сина.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 5 «Про практику застосування судами України законодавства про злочини неповнолітніх», вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК, статей 9 і 447 КПК, а також враховувати відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в його постанові від 31 травня 2002 N 6 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру".

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться в постанові від 5 травня 2006 р. № 2 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» - передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України) допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вчинив проступок, який підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у віці 16 років, а отже відносно нього може бути застосовано примусовий захід виховного характеру, передбачений п.3 ч.2 ст. 105 КК України, а саме передача неповнолітнього під нагляд батьків.

Згідно ч.3 ст. 88 КК України особи, засуджені за вироком суду без призначення покарання або із звільненням від покарання чи такі, що відбули покарання за діяння, злочинність і караність якого усунута законом, визнаються такими, що не мають судимості.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування на даному етапі відсутні.

Цивільний позов та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 105 КК України, ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

На підставі ч.1 ст. 105 КК України звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 від покарання.

Згідно п.3 ч.2 ст. 105 КК України застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру, а саме передати ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 до повноліття ОСОБА_4 , а саме до 20.01.2023.

Речові докази: довідку Калуської ЦРЛ №1088, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження №0000311 залишити при даних матеріалах.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя