07.10.2021
Справа № 359/6160/20
Провадження № 1-кп/359/213/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

07 жовтня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0001465, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2020 та кримінальне провадження №0001783, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.10.2020, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утримані малолітню дитину, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

12.07.2020 близько 04 години 40 хвилин ОСОБА_9 перебував поблизу багатоквартирного будинку за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, 29, де побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору, який належить ОСОБА_7 . В цей же час у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння даним легковим автомобілем. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, в супереч волі власника, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, відчинив водійські двері автомобіля марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору. Після цього, сів за кермо автомобіля та за допомогою викрутки, яка знаходилася у салоні автомобіля, від`єднав дроти від замка запалювання та з`єднавши їх між собою парами чим завів двигун.
Таким чином, отримавши можливість керувати вказаним транспортним засобом, ОСОБА_9 поїхав на ньому до занедбаної території, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де сховав автомобіль у чагарниках з метою його приховування.
Своїм незаконними діями ОСОБА_9 заподіяв майнової шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 15000,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.
19.09.2020 приблизно о 08 год. 00 хв., ОСОБА_10 перебував поблизу території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де у цей час у останнього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований та таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обійшов територію домоволодіння з незагородженої частини, підійшов до побутового приміщення літньої кухні, де шляхом пошкодження дерев`яної рами вікна, витягнувши скло, таємно проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав належні ОСОБА_8 газовий котел марки «РИСЬ» моделі «LYNX 24» 23,5 кВт турбо, серійний номер НОМЕР_2 , вартістю 13406,93 грн., та велосипед марки «Десна» чорного кольору з рожевими вставками, який не становить матеріальної цінності його власнику.
Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 13406, 93 грн.
Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він 12.07.2020 близько 04 години 40 хвилин перебував поблизу багатоквартирного будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 2106 бежевого кольору та вирішив ним заволодіти. Відчинив водійські двері автомобіля, сів за кермо та за допомогою викрутки, яка знаходилася у салоні вказаного автомобіля, від`єднав дроти від замка запалювання та з`єднавши їх між собою парами завівши двигун. Поїхав на ньому до занедбаної території м. Бориспіль, де сховав автомобіль у чагарниках. 19.09.2020 приблизно о 08 год. 00 хв., він перебував поблизу території домоволодіння, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Іванків, яку обійшов та з незагородженої частини, підійшов до побутового приміщення літньої кухні, де шляхом пошкодження дерев`яної рами вікна, витягнувши скло, проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав газовий котел марки «РИСЬ» та велосипед чорного кольору. У вчинених діяннях кається, просив суд суворо не карати, зобов`язався в подальшому не вчиняти подібного.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, вирішити питання щодо судових витрат та речових доказів, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, розгляд кримінального провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винними.

Дії обвинувачених кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 289 КК України як умисні дії, які виразилися у незаконному заволодінні транспортним засобом, та за ч. 3 ст. 185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення (крадіжка).
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає правильною.

ОСОБА_9 заволодів майном потерпілого ОСОБА_7 протиправно. ОСОБА_9 вчинив активні дії, внаслідок яких він отримав можливість керувати автомобілем. А ні дійсного, а ні уявного права на автомобіль обвинувачений не мав. Заволодіння ним відбувалося без волевиявлення власника транспортного засобу, тому воно є незаконним. Дії обвинуваченого характеризуються прямим умислом. Зокрема, він усвідомлював суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачав суспільно-небезпечні наслідки і бажав їх настання з метою - викрадення транспортного засобу.

Крім того, майно, яке викрав обвинувачений, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_9 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулося протиправно. Викрадення майна здійснювалося обвинуваченим таємно, тому воно визначається як крадіжка. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. Зокрема, обвинувачений усвідомлював, що майно, яким він протиправно заволодівав, було для нього чужим, і він не мав права на нього. ОСОБА_9 усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_9 виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки. Отже, вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.
Разом з цим, обвинувачений злочин вчинив з проникненням в приміщення потерпілого. Умисел на викрадення чужого майна у нього виникало ще до проникнення в приміщення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за частиною третьою статті 185, частиною третьою статті 186, частиною третьою статті 187 КК України. Додатково за статтею 162 КК України такі дії кваліфікувати не потрібно.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття, активне сприяння судовому слідству в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_9 вказує, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Не одружений, має на утримані малолітню дитину 2014 року народження. Офіційно не працюе. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. За місцем проживання харектерезується з позитивної сторони. Громадський порядок не порушує, спиртними напоями не зловживає, підтримує з сусідами дружні відносини, стосунки з особами антигромадської поведінки не підтримує. При перевірці по базі «АРМОР» Бориспільського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 не притягувався до адміністративної відповідальності.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження потерпілими цивільний позов до обвинуваченого не пред`явлено, що свідчить про відсутність у потерпілих претензій до обвинуваченого морального чи матеріального характеру.
Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_9 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий та тяжкий злочини, згідно вимог статті 12 КК України.

З урахуванням викладеного, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, правову позицію прокурора, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_9 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України належить призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, та за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України належить призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

При призначені остаточного покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1, ч. 2 ст.70 КК України, належить застосувати спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, враховує фактичну тяжкість вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу їх вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінальних правопорушень, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінальних правопорушень, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінальних правопорушень, індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 3 роки з визначенням відповідних обов`язків судом.

Суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.

Запобіжні заходи не обиралися. Підстав для обрання запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні становлять 1307 грн. 60 коп. на залучення експертів та проведені експертизи, а тому підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, 100, 124, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, 75-76, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від основного покарання у виді позбавлення волі та призначити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання , роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжні заходи не обиралися. Підстави для обрання запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави України - 1307 грн. 60 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили: транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ» моделі 2106 д.н.з. НОМЕР_1 бежевого кольору - залишити у володінні власника ОСОБА_7 ; акумуляторну батарею марки «ODERON» модель «EUROSTANDART» чорного кольору номер - залишити у володінні власника; кепку синього кольору залишити у володінні ОСОБА_9 ; 5 змивів з поверхонь автомобіля та 3 сліди папілярних ліній з поверхонь автомобіля - залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0001456; викрутку «KingTony» - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1