Справа № 314/5826/21
Провадження № 1-в/314/116/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця міста Запоріжжя, освіта неповна - середня, неодруженого, до засудження не працюючого, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-25.06.1993 року за ст. 141 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки.

-29.06.1995 року за ст. 140 ч. 3,43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений: 25.12.1997 року по відбуттю строку покарання.

-15.06.1999 року за ст. 140 ч. 2, 140 ч. 3, 206 ч. 2, 141 ч. 2, 42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений: 19.07.2001 року по відбуттю строку покарання.

-10.09.2002 року за ст. 185 ч. 3, 187 ч. 3, 395, 396 ч. 1, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений: 08.01.2010 року по відбуттю строку покарання.

-14.01.2011 року за ст. 358 ч. 1, 358 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

-06.10.2011 року за ст. 187 ч.3, 71 ч. 1 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою від 23.03.2016 року на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання період часу з 02.02.2011 року по 21.12.2011 року Звільнений 27.09.2017 року умовно - достроково на невідбутий строк 5 місяців 17 днів.

-21.10.2019 року Комунарським райсудом м. Запоріжжя за ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі.

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_5 ,
Початок строку: 24.07.2018 року. Кінець строку: 24.07.2023 року.
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого, який відбуває покарання у Державній установі «Кам`янська виправна колонія (№ 101)» ОСОБА_3 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення.
В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.07.2018 року

З 26.07.2018 року по 07.02.2020 року утримувався у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». Неодноразово допускав порушення вимог режиму тримання, за що був покараний 3 рази правами начальника установи. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. Не заохочувався.

З 07.02.2020 по 19.08.2021 року відбував покарання в державній установі «Кам`янська виправна колонія (№101)». Неодноразово допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що був покараний правами начальника установи 3 рази. Стягнення погашені у встановленому законом порядку. З метою стимулювання право слухняної поведінки був заохочений правами начальника установи 1 раз.

З 19.08.2021 року по 19.11.2021 року утримувався у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». Порушень вимог режиму тримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 19.11.2021 року відбуває строк покарання у державній установі'«Кам`янська виправна колонія (№101)». Порушень вимог режиму відбування покарання не допускає. До дисциплінарної відповідальності не притягується.

Працевлаштований робітником їдальні для засуджених.

Підтримує дружні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу.

Законні вимоги персоналу установи виконує не завжди, отримує зауваження.

Дотримується правомірних відносин з персоналом установи.

Не завжди утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, в цілому має охайний вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, але не завжди використовує їх за призначенням.

Участь у роботах із самообслуговування приймає, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Засуджений суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки і просить суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Представник установи виконання покарань заперечує проти задоволення подання.

Прокурор заперечує проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений не встав на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити, на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно зясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.
Як вбачається із матеріалів справи, по даній справі засуджений не працевлаштований в установі, за період відбування покарання мав 6 стягнень та має 1 заохочення.
Поведінка засудженого за період відбування покарання, на переконання суду не може вважатись сумлінною.
Суд зауважує, що засуджений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, державою засудженого було звільнено від відбування покарання умовно-достроково, однак у подальшому особа вчинила злочин, що свідчить про стійку направленість в особистості засудженого щодо вчинення кримінальних правопорушень.
На теперішній час суд не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання. Само по собі поліпшення поведінки в останній період, без врахування більшої частини фактичного періоду відбування покарання не може бути достатньою підставою для застосування ст. 81 КК, а процес виправлення не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.
Таким чином, беручи до уваги наведене, суд вважає, що у клопотанні засудженого необхідно відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого Державної установи «Кам`янська виправна колонія (№101)» ОСОБА_3 , 05.02.1978 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1
16.02.2022