ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 663/1348/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/819/806/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

За участю прокурора: ОСОБА_6

Захисника: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження № 0000350 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 13 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою у задоволенні клопотання ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено. Задоволено клопотання прокурора та відносно ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Визначено строк дії ухвали до 10 вересня 2021 року.

Не погоджуючись із зазначеною вище ухвалою, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом залишено поза увагою клопотання адвоката ОСОБА_7 про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 являється інвалідом та йому необхідно проходити МСЕК для підтвердження групи, з метою отримання пенсії по інвалідності.

Враховуючи викладене, просить ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області скасувати, ухвалити нову, якою запобіжний захід у виді тримання під вартою змінити на домашній арешт.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 121 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повному обсязі.

Так, виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу щодо обвинуваченого, не зменшились.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке полягає в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КК України.

Беззаперечно, колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також на дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яке полягає в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, за яке передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1

ст. 121 КК України, офіційно не працевлаштований, законне джерело доходів відсутнє.

Крім того, суд апеляційної інстанції не може залишити поза увагою й той факт, що ОСОБА_8 проживав один без реєстрації у будинку родичів по

АДРЕСА_1 , відомостей про власника будинку та його позицію щодо відбування домашнього арешту обвинуваченим ОСОБА_8 за цією адресою матеріали справи не містять.

Поряд із цим, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що свідки, які ще не допитані в судовому засіданні, зокрема ОСОБА_9 , проживає на тій же вулиці, де просив перебувати під домашнім арештом обвинувачений, що може спровокувати останнього впливати на свідка з метою зміни свідчень.

На думку колегії суддів, вищезазначена характеристика ОСОБА_8 дає достатні підстави вважати, що у разі не продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, перебуваючи на свободі, він може вчинити активні дії щодо переховування від суду внаслідок тяжкості вчиненого злочину, чи впливати на свідків кримінального провадження, які залишаються не допитаними та є мешканцями

м. Скадовськ, тобто проживають в одному населеному пункті з обвинуваченим, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, законне джерело доходів відсутнє.

Зазначені вище обставини справи виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, являються необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для зміни виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , та можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що обвинувачений являється інвалідом і йому необхідно проходити МСЕК, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження доводів, зазначених в апеляційній скарзі ОСОБА_8 .

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 13.07.2021 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4