Провадження № 1-кп/761/183/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2021 року

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0000427 від 14 січня 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має двох неповнолітніх дітей 2006, 2011 років народження, працюючого директором ТОВ «Феміда 2012», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

за участю :

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом.

Згідно висунутого обвинувачення, ОСОБА_3 ,у невстановлений час , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом , зацікавився автомобілем марки «TOYOTA » моделі «CAMRY», номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску, який протягом тривалого часу знаходився припаркованим у дворі будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_5 ..

У ОСОБА_3 , який не маючи змоги самостійно перемістити автомобіль у потрібне йому місце, у зв`язку із відсутністю ключа запалення, виник злочинний план, який полягав у залученні евакуатора для перевезення вказаного автомобіля у потрібне місце, та таким чином незаконно заволодіти транспортним засобом.

10 січня 2016 року, в денний час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись у дворі будинку 16/16 , по вул. Софіївська, в м. Києві, викликав евакуатор , який знаходився на балансі ТОВ «Експрес-Т» та водячи в оману водія зазначеного евакуатора ОСОБА_7 , представився власником вказаного автомобіля на підтвердження чого пред`явив документи на право власності. Після чого, ОСОБА_7 , будучи ведений в оману в дійсності законних намірів ОСОБА_3 , здійснив завантаження автомобіля марки «TOYOTA » моделі «CAMRY», номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2006 року випуску та перевіз автомобіль на заздалегідь домовлену ОСОБА_3 автомобільну паркову, що за адресою : м. Київ, вул. Усенка ,8, де даний автомобіль було відвантажено.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.1 ст. 289 КК України , як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Під час судового розгляду, 08 листопада 2021 року, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності , та закриття кримінального провадження №0000427 від 14 січня 2016 року щодо нього.

З урахуванням невизнання обвинуваченим своєї вини, відповідно до ст. 285 КПК України, ОСОБА_3 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що ОСОБА_3 надав свою згоду саме на розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.
Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0000427.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття вказаного кримінального провадження .

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину , крім випадку , передбаченому у пункті 2 цієї частини .
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд першої інстанції своєю ухвалою, а не вироком, закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, в тому числі у разі встановлення підстав, передбачених ст. 49 КК України.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більш ніж два роки.
Вказане кримінальне правопорушення, згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, вчинено 10 січня 2016 року.
Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ч. 4 ст. 12, п.3 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 08 листопада 2021 року сплинув строк 5 років з дня вчинення кримінального правопорушення та закінчились визначені п.3 ч.1 ст. 49 КК України строки давності.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченим вини є правом, а не його обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.
За таких обставин клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню,а кримінальне провадження №0000427 від 14 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - закриттю.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності , цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 44, п.3 ч.1 ст. 49 КК України,п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст.285, 286, 350, 372 КПК України,суд
УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000427 від 14 січня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1