ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/1904/21 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/618/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 липня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Белово Кемеровської області Російської Федерації, росіянку, громадянку Російської Федерації, розлучену, з вищою освітою, офіційно не працюючу, фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючу судимості,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Як установив суд, ОСОБА_8 30 грудня 2020 року приблизно о 18 год. перебувала у приміщенні спальної кімнати квартири АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_10 , де спільно розпивали спиртні напої.
Саме в той час між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел на спричинення тілесного ушкодження останньому.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , близько 18 год. 10 хв. 30 грудня 2020 року, перебуваючи за вище вказаною адресою, будучі у стані алкогольного сп`яніння, взяла в праву руку кухонний ніж та, відчуваючи раптово виниклу особисту неприязнь до ОСОБА_10 , суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому і бажаючи їх настання, діючи умисно, навідліг правою рукою нанесла один удар в область лівої частини грудей потерпілого, спричинивши тим самим одне колото-різане поранення в області грудної клітини, піддавши травматизації його особливо важливі життєві органи.
ОСОБА_8 виконавши всі дії, які вважала за необхідне для доведення злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_10 тяжкого за ступенем тяжкості тілесного ушкодження, до кінця, після цього одразу надала первинну медичну допомогу потерпілому, зокрема, обробила перекисем водню місце поранення, здійснила перев`язку та викликала бригаду швидкої невідкладної допомоги, внаслідок чого останньому своєчасно надано невідкладну медичну допомогу в умовах КНП «Харківська обласна клінічна лікарня невідкладної швидкої медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова».
В результаті протиправного діяння ОСОБА_8 спричинила потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження, а саме: колото-різане поранення грудної клітини спереду зліва, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пораненням передньої стінки перикарда і поранення лівого шлуночка серця, які ускладнились тампонадою серця, лівостороннім гемопневмотораксом, травматичним шоком, яке належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз № 12-14/32-А/20 від 18.02.2021, № 12-14/148-А/21 від 16.03.2021 та № 12-14/149-А/21 від 16.03.2021.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації її дій, посилається на суворість призначеного їй покарання. Зазначила, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував дані, які характеризують її особу та наявність пом`якшуючих покарання обставин. Указала, що:
-вона приймала участь у бойових діях у Афганістані, мала дві контузії;
-відразу надала потерпілому медичну допомогу, оскільки мала відповідну освіту та не полишала останнього;
-самостійно викликала працівників поліції;
-активно сприяла розкриттю злочину, визнала вину у повному обсязі, щиро розкаялась, в силу ст.89 КК України не має судимості;
-потерпілий не має до неї претензій.
Просить вирок змінити, призначити їй покарання із застосуванням положень ст.69 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить пом`якшити обвинуваченій ОСОБА_8 покарання. Вважає, що з урахуванням встановлених судом першої інстанції даних про особу обвинуваченої, останню можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України в апеляційних скаргах не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

Як слідує із матеріалів провадження суд, приймаючи рішення про призначення обвинуваченій покарання, прийняв до уваги тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка в силу ст.89 КК України не має судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, розлучена, неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштована, має постійне місце фактичного проживання, за місцем ув`язнення характеризується позитивно.

Суд також взяв до уваги повне визнання вини обвинуваченою, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, визнавши їх пом`якшуючими покарання обставинами, а також наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, судом першої інстанції було враховано всі обставини та дані про особу обвинуваченої, на які остання посилається в своїй апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження нових злочинів.

Що стосується посилання обвинуваченої на відсутність претензій з боку потерпілого, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченій покарання із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку, за доводами апеляційних скарг, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: