Номер провадження: 11-кп/813/1173/21
Номер справи місцевого суду: 505/1866/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах розгляду апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 24.12.2019 в кримінальному провадженні №0000534 від 23.04.2019 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Котовського району Одеської обл., громадянина України, із середньо спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє:

- 13.04.2017 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання, призначеного вироком Суворовського райсуду м. Одеси від 13.04.2017, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання відраховано з 25.04.2019, тобто з моменту затримання.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишено незмінним до набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 471,03 грн. Вирішено питання щодо долі речових доказів.
Не погодившись з прийнятим рішенням, захисником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 були подані апеляційні скарги, які ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 були залишені без задоволення, а вирок Котовського міськрайсуду Одеської області від 24.12.2019 залишено без змін.

Постановою колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.03.2021 касаційну скаргу захисника ОСОБА_8 задоволено частково, ухвалу Одеського апеляційного суду від 08.09.2020 щодо ОСОБА_9 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено ОСОБА_7 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.
Згодом, ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.04.2021 обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20.06.2021.
В подальшому, ухвалами Одеського апеляційного суду від 11.06.2021, 06.08.2021 та 01.10.2021 продовжувався строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відкладався апеляційний розгляд, зокрема, у зв`язку із ненадходженням відповіді з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 22.04.2021, якою було доручено ТУ ДБР, розташоване в м. Миколаєві провести дослідження фактів, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування стосовно нього психологічного та фізичного насильства з боку оперативних працівників Подільського ВП ГУНП в Одеській обл. при його затриманні та проведенні слідчих дій 24.04.2019.
Востаннє, ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.10.2021 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 29.11.2021 включно.
Було оголошено перерву в апеляційному розгляді до 19.11.2021 до 12:30 год.
Згодом, 19.11.2021 від прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на адресу Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про продовження стосовно ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції своє клопотання підтримала та просила його задовольнити, а обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 вирішення зазначеного клопотання залишили на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників кримінального провадження, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Частина 1 ст. 331 КПК України встановлює, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 зазначеної норми, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Котовського міськрайсуду Одеської обл. від 24.12.2019 за ч. 2 ст. 186 КК України.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, злочин за ч. 2 ст. 186 КК України, інкримінований ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких, пов`язаний із незаконним відкритим заволодінням чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4-х до 6-ти років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість на наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, який пов`язаний із посяганням на чуже майно та завданням шкоди найвищій соціальній цінності здоров`ю особи, розмір завданої майнової шкоди, а також характеристику особи обвинуваченого, який не працевлаштований, не одружений та утриманців не має, тобто в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий за вчинення, в тому числі, умисних корисливих злочинів, колегія суддів доходить висновку про те, що такі обставини беззаперечно доводять існування ризиків, передбачених п.п.1 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку, а також запобігти вищевказаних встановленим апеляційним судом ризикам.
Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за однією із кваліфікуючих ознак застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого в момент заподіяння, апеляційний суд вважає за можливе, використовуючи надане ч. 4 ст. 183 КПК України право, не визначати стосовно обвинуваченого розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.
Водночас, колегія суддів також зауважує, що апеляційний розгляд на теперішній час не може бути завершений з огляду на необхідність виклику в судове засідання апеляційного суду потерпілого та дослідження доказів, проти чого не заперечувала сторона захисту в судовому засіданні апеляційного суду.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17.01.2022 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 17.01.2022 включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, підлягає негайному виконанню та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4