ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2079/21 Справа № 184/2478/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000733, №0000841, №0000022, №0000111 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Теплий ключ, Тамбовський район, Якутія, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.10.2007 Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробувальним терміном 1 рік;
- 08.12.2009 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.121, ч.1 ст.296, ч.1 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік по вироку від 24.10.2007, до відбуття 10 років позбавлення волі;
- 20.08.2013 Дзержинським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.391 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбутий термін 1 рік по вироку від 08.12.2009, до відбуття 5 років 5 місяців позбавлення волі;
- 13.07.2016 року Хмельницьким міським судом за ст.ст. 391, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 22.09.2017 року по відбуттю покарання;
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 2 ст. 162 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбування остаточно призначеного покарання із розрахунку день за день час застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з 14.02.2020 року до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 1055 (одна тисяча п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_7 майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, у розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.
Арешт майна, накладений ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19.02.2020 р. у справі №184/342/20 на ТВ-тюнер цифровий приймач марки «Uclan», серійний номер T2SEI128216, до складу якого входить блок цифрового приймача, пульт дистанційного управління, зарядний пристрій, антена та ключ з тримачем чорного кольору та написом на ньому IMPERIAL на металевому кільці та брелок та ключ магнітний з тримачем з полімерного матеріалу чорного кольору, після набрання вироком законної сили скасовано.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, вирішено залишити раніше застосований у виді тримання під вартою.
Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 162 КК України (за епізодами з потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), що виразилися у незаконному проникненні до житла із застосуванням насильства, за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодом з потерпілою ОСОБА_11 ), які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами з потерпілою ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_12 ), які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, за ч. 2 ст. 186 КК України (за епізодом з потерпілою ОСОБА_11 ), які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за ч. 3 ст. 357 КК України (за епізодом з потерпілою ОСОБА_10 ), які виразилися у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом, за ч. 3 ст. 357 КК України, які виразилися у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 11.01.2020 близько 17 год.00 хв. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_15 йшли по проїжджій частині біля буд. АДРЕСА_2 , де побачили ОСОБА_16 , який тримав в лівій руці поліетиленовий пакет та ОСОБА_11 , у якої через плече знаходилася жіноча сумка. Оскільки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 були раніше знайомі, між ними зав`язалась розмова.
В цей же день та час ОСОБА_7 побачив у ОСОБА_16 в лівій руці поліетиленовий пакет з речами, належними ОСОБА_17 та в нього з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення вказаного поліетиленового пакету з речами належними ОСОБА_11 .
В той же день та час ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку № 43 по вул. Соборній м. Покров Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і, бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, відкрито з корисливих спонукань, шляхом ривку рукою вирвав поліетиленовий пакет з лівої руки ОСОБА_16 та побіг в напрямку вул. Л.Чайкіної у м. Покров Дніпропетровської області.
Відбігши від ОСОБА_16 та відкривши поліетиленовий пакет, ОСОБА_7 побачив, що в пакеті немає нічого цінного. Після чого в останнього виник злочинний намір направлений на відкрите викрадення жіночої сумки, яка знаходилася через плече у ОСОБА_11 .. Після чого, ОСОБА_7 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і, бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, відкрито, з корисливих спонукань, наздогнав ОСОБА_11 , яка знаходилася на стежці між буд. АДРЕСА_3 та шляхом ривку заволодів жіночою сумкою належною ОСОБА_11 , в якій знаходилися гаманець, грошові кошти в сумі 130 гривень, мобільний телефон марки «Ergo В504», вартість якого складає 1299 грн. 00 коп., 2 банківські картки «IdeaBank» та 1 банківська картка «Ощадбанку». Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1429 гривень.
Крім того, 11.01.2020 о 18 годині 00 хвилин, у ОСОБА_7 , який знаходився поряд з банкоматом АТ КБ «ПриватБанк», розташованим в буд.30 по вул. Л.Чайкіної м. Покров Дніпропетровської області, виник злочинний намір, направлений на зняття грошових коштів з банківської картки «IdeaBank» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_11 , якою він незаконно заволодів раніше. В цей же день та час ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення грошових коштів з банківської картки «IdeaBank» № НОМЕР_1 , належної потерпілій ОСОБА_11 , попросив раніше знайому йому ОСОБА_18 , яка проходила неподалік, зняти грошові кошти з вказаної картки, яка не будучи обізнана про протиправність дій ОСОБА_7 погодилася на його прохання.
Після чого ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно передав банківську картку IdeaBank № НОМЕР_1 належну потерпілій ОСОБА_11 разом з пін-кодом до неї, ОСОБА_18 , яка вставила її в банкомат АТ КБ «ПриватБанк» розташований в буд.30 по вул. Л.Чайкіної м. Покров Дніпропетровської області для доступу до банківського рахунку Idea Bank № НОМЕР_1 .
Після чого, ОСОБА_18 , використовуючи пін-код викраденої ОСОБА_7 банківської картки, шляхом проведення операції зняття грошових коштів з рахунку, зняла грошові кошти потерпілої ОСОБА_11 в сумі 1000 гривень, комісія за зняття якої склала 55 гривень та передала їх ОСОБА_7 , який в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальний збиток на загальну суму 1055 гривень.
Крім того, 13.02.2020 у денний час (точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 перебуваючи в гостях у раніше знайомого ОСОБА_19 в квартирі АДРЕСА_4 , побачив на столі ключ, який, як повідомив ОСОБА_19 , був від квартири АДРЕСА_5 , в якій проживає ОСОБА_20 , і який напередодні ОСОБА_10 залишила у ОСОБА_19 з власної необережності.
В цей же день (точного часу встановити не надалось можливим), перебуваючи там же, у ОСОБА_7 виник кримінально протиправний намір, спрямований на заволодіння чужим майном із зазначеної квартири шляхом проникнення до неї, скориставшись при цьому ключем, який взяв із квартири ОСОБА_19 .
Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, в цей же день (точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 наявним у нього ключем, відчинив вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , зайшов в середину, тим самим незаконно проник до житла ОСОБА_10 та продовжуючи реалізовувати свій кримінально протиправний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_10 , а саме:
1. ТВ-тюнер цифровий приймач марки «Uclan» T2HD SE Internet, серійний номер T2SEI128216, вартість якого згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 91 від 13.03.2020 складає 293 гривні 92 копійки;
2. Фен Mirta модель HDP316B, вартість якого згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 91 від 13.03.2020 складає 142 гривні 56 копійок;
3. Електричний чайник марки Rainberg модель RB-901 об`ємом 2 літри, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 91 від 13.03.2020 складає 230 гривень 10 копійок;
4. Телевізор марки Samsung модель 21F5, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 91 від 13.03.2020 складає 750 гривень;
5. Електричний обігрівач, плед, 3 лампи розжарювання, комплект постільної білизни, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють.
Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1416 гривень 58 копійок.
Крім того, 13.02.2020 у денний час (точного часу встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 перебуваючи в гостях у раніше знайомого ОСОБА_19 в квартирі АДРЕСА_4 , побачив на столі ключ, який, як повідомив ОСОБА_19 , був від квартири АДРЕСА_5 , в якій проживає ОСОБА_20 , і який напередодні ОСОБА_10 залишила у ОСОБА_19 з власної необережності.
В цей же день (точного часу встановити не надалось можливим), перебуваючи там же, у ОСОБА_7 виник кримінально протиправний намір, спрямований на заволодіння чужим майном із зазначеної квартири шляхом проникнення до неї, скориставшись при цьому ключем, який взяв із квартири ОСОБА_19 .
Реалізуючи свій кримінально протиправний намір, в цей же день (точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) ОСОБА_7 наявним у нього ключем, відчинив вхідні двері квартири АДРЕСА_5 , зайшов в середину, тим самим незаконно проник до житла ОСОБА_10 . Знаходячись в кімнаті вказаної квартири, ОСОБА_7 в канцелярському файлі, який знаходився на верхній поличці у шафі побачив різного роду документи, серед яких був паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер, виданий на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та трудову книжку, видану на ім`я ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого у нього виник кримінально протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаними документами шляхом їх викрадення.
Реалізовуючи свій кримінально протиправний намір, спрямований на незаконне заволодіння документами ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , знаходячись в кімнаті вказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи таємно, умисно, незаконно з канцелярського файлу, який знаходився на верхній поличці у шафі викрав паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер, виданий на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та трудову книжку, видану на ім`я ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після чого, з викраденими документами, ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.
Крім того, 27 жовтня 2018 року близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_7 знаходився на сходинковому майданчику 2 поверху під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_6 , де в нього виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужою майна із квартири АДРЕСА_7 .
В цей же день та час, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і, бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, через незачинені на запірний пристрій вхідні двері незаконно проник до приміщення квартири АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де побачив на тумбі паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому знаходились грошові кошти в сумі 200 гривень.
З метою реалізації свого злочинною наміру, спрямованою на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 протиправно перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, діючи таємно, умисно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 200 гривень, які належать ОСОБА_23 .
З викраденими грошовими коштами ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_23 матеріальний збиток в сумі 200 гривень.
Крім того, 27 жовтня 2018 року близько 01 години 20 хвилин ОСОБА_7 знаходився на сходинковому майданчику 2 поверху під`їзду №2 будинку АДРЕСА_6 , де в нього виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна із квартири АДРЕСА_7 . В цей же день та час, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна з вказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не бачить його протиправних дій, через незачинені на запірний пристрій вхідні двері, незаконно проник до квартири АДРЕСА_7 , яка належить ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після чого, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні коридору вказаної квартири побачив на тумбі паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого у нього виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним паспортом.
Після чого, ОСОБА_24 , знаходячись в приміщенні коридору вказаної квартири, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння вказаним паспортом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що ніхто не побачить його протиправних дій, діючи таємно, умисно, незаконно заволодів паспортом громадянина України, ви даний на ім`я ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З викраденим паспортом ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.
Крім того, 19.09.2018 приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_8 , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_25 , 1982 року народження, підійшов до нього та почав з ним розмову. В ході розмови ОСОБА_25 злякався ОСОБА_7 та швидкою ходою пішов до своєї квартири АДРЕСА_9 , а ОСОБА_7 в цей же час прослідував за ним.
Прийшовши до своєї квартири, ОСОБА_25 відчинив двері наявними у нього ключами та покликав на допомогу свого вітчима ОСОБА_13 , який разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_14 перебували на кухні. Почувши крик, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вийшли в коридор та побачили біля вхідних дверей раніше невідомого їм ОСОБА_7 .
В цей же день і час, знаходячись біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_9 , у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на незаконне проникнення до житла, із застосуванням насильства. Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_7 , умисно переступив поріг квартири АДРЕСА_9 , таким чином проник всередину житла, порушивши тим самим гарантоване право на недоторканність житла ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Перебуваючи в коридорі вказаної квартири ОСОБА_7 побачив раніше невідомого йому ОСОБА_13 , який намагався завадити проникненню ОСОБА_7 до житла та виштовхати останнього із квартири. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне проникнення до житла потерпілих, застосовуючи насильство, ОСОБА_7 умисно наніс один удар правою ногою в ділянку правого передпліччя ОСОБА_13 , від якого останній впав на підлогу.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 наніс не менше 6 ударів ногою в ділянку правого передпліччя та лівого стегна ОСОБА_13 , який після кожного удару падав на підлогу та підіймавшись знову підходив до ОСОБА_7 з метою виштовхати останнього з квартири. Після цього потерпіла ОСОБА_14 здійснила спробу зупинити незаконні дії ОСОБА_7 та виштовхати останнього з квартири. Побачивши це ОСОБА_7 умисно наніс ОСОБА_14 два удари ногою в область лівої гомілки та живота. Після цього ОСОБА_7 вийшов з приміщення квартири АДРЕСА_9 та з місця вчинення злочину зник.
Своїми злочинними діями ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_13 у вигляді внутрішньо-шкіряних крововиливів та саден правого передпліччя, саден лівого стегна, які згідно висновку експерта № 586 від 04.10.2018, виданого Нікопольським міжрайонним відділенням КЗ «ДОБ СМЕ «ДОР» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_14 у вигляді синця лівої гомілки, які згідно висновку експерта № 585 від 04.10.2018, виданого Нікопольським міжрайонним відділенням КЗ «ДОБ СМЕ «ДОР» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок суду першої інстанції, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що на оголошення вироку суду він не викликався, вирок йому не оголошували та не роз`яснювали, копію вироку не отримував.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч. ст. 357 КК України - у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст. 162 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки воно за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Поза увагою суду залишилось тяжкість та кількість кримінальних правопорушень, які в тому числі відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема вчинення обвинуваченим насильницьких правопорушень та умисних корисливих злочинів, що свідчить про їх систематичність, цілеспрямованість та відношення до таких кримінальних правопорушень, як до основного джерела заробітку, невжиття заходів до виправлення своєї поведінки та відсутність належних висновків; ставлення ОСОБА_7 до вчинення злочинів, а саме невизнання своєї вини, тиск на потерпілих та свідків під час розгляду кримінального провадження в суді.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, зазначив, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення не вчиняв, вину свою не визнавав, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Захисник обвинуваченого підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В судовому засіданні прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Мотиви апеляційного суду.
У відповідності до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, не вчиняв, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено фактичні обставини кримінального провадження на підставі досліджених та належно оцінених судом першої інстанції доказів.
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які зібрані з додержанням вимог кримінального процесуального закону та перевірені під час розгляду кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, такого висновку суд першої інстанції дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілих та свідків, фактичних даних, що містяться у протоколах проведення слідчого експерименту, огляду місця події, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Так, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його не було на місці події під час грабежу ОСОБА_11 , оскільки він в той час гуляв з жінкою та дитиною, та крадіжки грошей ОСОБА_11 він не вчиняв спростовується наданими в судовому засіданні показами потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що в той час, коли вона йшла разом із своїм співмешканцем ОСОБА_16 додому, до них почали приставати обвинувачений ОСОБА_7 та ще один хлопець. В цей час її співмешканець затримався з ними, а вона пішла далі, коли повернулась, то побачила, як ОСОБА_7 вдарив останнього у плечі, від чого той впав, а потім ОСОБА_7 її теж штовхнув, від чого вона впала. Також ОСОБА_7 вирвав у її співмешканця пакет, і кудись побіг, а другий хлопець продовжував йти за ними. Потім ОСОБА_7 прибіг знову, і з`явилась якась дівчина, якій вона сказала, щоб відстала він них. Між ОСОБА_7 та ОСОБА_16 почалась штовханина, під час якої ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_16 , який впав у підвал. Вона ( ОСОБА_11 ) намагалась закрити собою співмешканця та допомогти йому піднятись, та в цей час ОСОБА_7 зірвав з неї сумочку, в якій був телефон, два гаманці з грошима, та з банківськими картками та пін-кодами до них, які належали їй. Витягнувши гроші з одного гаманця, ОСОБА_7 кинув їй пустий гаманець. Потім вони всі втрьох побігли.
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що коли він разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_11 йшли з магазину, то до них підійшли двоє чоловіків. ОСОБА_11 пішла вперед, а він ( ОСОБА_16 ) затримався. Чоловіки запропонували випити, проте, він відмовився, після чого ОСОБА_7 вирвав у нього пакет, та вони кудись побігли. Потім ОСОБА_7 та інший чоловік повернулись, та між ним ( ОСОБА_16 ) та ОСОБА_7 почалася штовханина, з`явилась якась дівчина. Під час штовханини ОСОБА_7 вдарив його ( ОСОБА_16 ) у груди, від чого він впав у підвал. За нього вступилась співмешканка ОСОБА_11 , яку теж штовхнули і яка впала. ОСОБА_16 бачив, як у його співмешканки ОСОБА_7 вирвав сумочку, в якій були банківські карточки та телефон.
З показань свідка ОСОБА_18 вбачається, що вона ввечері йшла додому та почула, як жінка просила про допомогу. Вона ( ОСОБА_18 ) підійшла і побачила поряд з жінкою раніше їй знайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_26 . Вона ( ОСОБА_18 ) запитала у жінки, що сталось, на що жінка відповіла, що в неї забрали пакет з продуктами та зірвали сумочку, при цьому показуючи на ОСОБА_7 . Вона ( ОСОБА_18 ) спитала у ОСОБА_7 навіщо він таке зробив, на що останній відповів, що це не її справа. Після чого вона пішла додому. Приблизно через півгодини вона пішла в магазин, де зустріла ОСОБА_7 та ОСОБА_27 , які попросили її допомогти зняти з банкомату гроші, на що вона погодилась. Кошти вона зняла лише з однієї карти у розмірі 1 тис. грн. у сумі, яку просили ОСОБА_7 та ОСОБА_28 . Гроші вона передала ОСОБА_7 , потім вони попросили в неї телефон, кудись подзвонили та пішли, лишивши їй банківські картки з пін-кодами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичного ставлення до показань свідка ОСОБА_15 про те, що він та ОСОБА_7 проводили потерпілу ОСОБА_11 та її співмешканця до дому останньої та розпивали з нею горілку, та твердження ОСОБА_15 про те, що ОСОБА_29 грошей, які зняла у банкоматі, їм не давала, оскільки зазначене не підтверджується ні показами потерпілої ОСОБА_11 , ні показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , ні жодним іншим доказом, дослідженим у суді.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не здійснював крадіжку майна ОСОБА_10 та її паспорту та трудової книжки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з показів потерпілої ОСОБА_10 вбачається, що вона випивала зі своїм сусідом ОСОБА_19 , повернувшись до себе додому, вона хотіла зачинити двері квартири, але не змогла знайти ключа, тому замкнула двері запасним ключем. Наступного дня вона пішла на роботу, зачинивши за собою двері квартири, коли вона повернулась, все у квартирі було перевернуто та були відсутні речі та документи, які їй пізніше повернув ОСОБА_19 , повідомивши, що знайшов їх у себе між якимось газетами. Крім того, сусід ОСОБА_19 повідомив їй, що ОСОБА_7 завіз її телевізор і тюнер до гаражів, пізніше слідчий повернув їй чайник, тюнер, фен, плед.
Крім того, свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що до нього прийшла із пляшкою його сусідка ОСОБА_30 , з якою випивали, оскільки ОСОБА_30 була п`яною, то залишила у нього на столі ключ від своєї квартири. Через день чи два після цього до нього прийшов раніше йому відомий ОСОБА_7 і попросився переночувати, та він ( ОСОБА_19 ) розповів ОСОБА_7 про те, що його сусідка ОСОБА_30 загубила в нього свій ключ, який тоді лежав на столі. Наступного дня ОСОБА_7 кілька разів виходив десь на 30 хв. і повертався з майном та попросив, щоб ці речі недовго постояли в нього. Крім того, ОСОБА_7 віддав йому паспорт і трудову книжку і попросив покласти кудись ці документи. Ввечері ОСОБА_7 почав виносити майно, склавши речі у чемодан свідка, а телевізор виніс окремо. Через тиждень він ( ОСОБА_19 ) дістав паспорт та трудову книжку та побачив, що вони належать сусідці ОСОБА_31 , якій і віддав ці документи, яка розповідала, що в неї вкрали майно.
З показань свідка ОСОБА_32 вбачається, що він приїхав на автомобілі за викликом раніше знайомого ОСОБА_7 , який кілька разів спускався до машини і клав туди майно, яке він ( ОСОБА_32 ) за вказівкою ОСОБА_7 відвіз у район гаражів.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив, що був понятим та пам`ятає, що разом з іншою понятою ОСОБА_34 , яка є його сусідкою, були у слідчої, та коли він зайшов до кабінету, тюнер та пульт лежали на тумбочці, ОСОБА_7 пам`ятає смутно, що той говорив під час слідчої дії, він ( ОСОБА_33 ) не пам`ятає. Підпис на протоколі огляду його, працівники поліції ні до чого не примушували його. Зазначене спростовує посилання обвинуваченого в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції про те, що співробітниками поліції були підкинуті речі обвинуваченому.
Твердження обвинуваченого про те, що поняті неодноразово приймали участь в якості понятих у кримінальних провадженнях, тому в нього наявні сумніви щодо їх показів, не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.
Так, положеннями ч. 7 ст. 223 КПК України встановлено, що слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.
Понятий - це незаінтересована в результатах кримінального провадження особа, яку запрошує слідчий або прокурор для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення.
Під незаінтересованістю понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу в кримінальному провадженні. Наявність такого інтересу є підставою для відмови у його залученні як понятого.
Колегія суддів вважає, що обвинуваченим не було доведено те, що поняті, в тому числі понятий ОСОБА_33 , якимось чином заінтересований у цьому кримінальному провадженні, окрім того, не зазначено належних мотивів та обставин, які могли викликати сумнів у неупередженості вказаного понятого і як це могло вплинути на об`єктивне встановлення обставин під час проведення відповідної слідчої дії. Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 10.03.2021 року, справа № 514/662/14-к.
Доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв крадіжку та заволодіння паспортом ОСОБА_12 , при цьому не заперечував те, що приходив у зазначений під`їзд, проте, він приходив приблизно в час ночі до ОСОБА_35 купити горілку, а її не було, не заслуговують на увагу, оскільки допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 пояснила суду, що вона відпочивала разом з подругою ОСОБА_36 на квартирі, де у коридорі її квартири лежав її паспорт у рожевому чохлі, в середині якого були 200 грн., та коли подруга пішла до себе додому на другий поверх, то квартиру на ключ потерпіла не зачинила. Потім почула як грюкнули двері в квартиру. Наступного дня вона помітила відсутність паспорту, а через 1-2 дні вона попросила матір подруги сусідку ОСОБА_37 переглянути їхню камеру відеоспостереження, та побачила як незнайомий чоловік входить до її квартири, а потім виходить та кладе собі щось у кишеню.
Крім того, під час додаткового допиту 30.03.2021 року потерпіла ОСОБА_12 у судовому засіданні показала, що відео, яке їй дала сусідка ОСОБА_35 , вона показала своєму чоловікові ОСОБА_38 , який впізнав на ньому ОСОБА_7 та дав їй телефон останнього, зателефонувавши до якого вона просила повернути паспорт, попередивши, що звернеться до поліції. Потім зазначений документ був знайдений у дворі потерпілої під лавкою.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 , повідомила, що вона була в гостях у ОСОБА_40 ( ОСОБА_41 ) у квартирі, та коли виходила із квартири ОСОБА_42 за сигаретами на другий поверх до квартири її матері, по під`їзду бачила чиюсь тінь, чула, як хлопнули двері на першому поверсі. Наступного дня ОСОБА_43 сказала, що в неї зник паспорт, в якому було 200 грн., та який лежав в коридорі, запитувала, чи вона не брала, на що вона ( ОСОБА_39 ) відповіла негативно. Пізніше, ОСОБА_43 показувала відео з відеокамери її ( ОСОБА_39 ) матері, але вона ( ОСОБА_39 ) вже не пам`ятає, що там було. Даша казала, що паспорт взяв ОСОБА_7 .
Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_39 , у судовому засіданні підтвердила, що зараз вона не пам`ятає події того вечора, проте, якщо вона підписувала протокол, то значить тоді так було насправді.
Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_35 показала, що потерпіла ОСОБА_12 є її сусідкою, яка мешкає на першому поверсі, а вона ( ОСОБА_35 ) на другому, обвинуваченого ОСОБА_7 не знає. Десь півтора два роки назад до неї зранку прийшла ОСОБА_43 і попросила подивитися відеозапис попереднього дня з камер спостереження, розташованих на першому та другому поверхах будинку, казала, що в неї пропали гроші. На відео було зафіксовано якогось хлопця, який заходив та виходив із квартири ОСОБА_42 та щось ніби клав в кишеню. ОСОБА_43 зробила фото із відео на свій телефон.
Що стосується доводів обвинуваченого про те, що він прийшов з сином ОСОБА_14 до квартири останньої, оскільки її син на вулиці забруднив йому штани, для того, що він по чистив йому штани, обвинувачений нікого не бив, то вони є необґрунтованим, оскільки спростовуються показами допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 , який пояснив, що він перебував вдома зі своєю співмешканкою ОСОБА_14 , та під час вечері до квартири забіг син співмешканки, який є особою з інвалідністю, та кричав: «Допоможи!». Він ( ОСОБА_13 ) вийшов із кухні у коридор і побачив, що на порозі відчинених дверей стоїть обвинувачений ОСОБА_7 , який вдарив його ( ОСОБА_13 ) ногами у груди та один раз рукою по обличчю, від чого він ( ОСОБА_13 ) відлетів у кут, вдарився в холодильник та впав. Потім він ( ОСОБА_13 ) знову встав і підійшов до ОСОБА_7 , не даючи останньому зайти далі у квартиру, але той знову вдарив його ногами, від чого він ( ОСОБА_13 ) знову впав. Так повторилось кілька разів. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 вдарив також два рази по нозі його співмешканку ОСОБА_14 . Після цього обвинувачений ОСОБА_7 кілька разів гучно грюкнув дверима квартири, погрожуючи їм, та пішов.
Вказані покази потерпілого ОСОБА_13 підтверджуються показами потерпілої ОСОБА_14 , яка надала в суді аналогічні показання, та додатково зазначила, що під час подій, які відбувались в них квартирі, її співмешканець ОСОБА_44 зірвав з ОСОБА_7 сумочку, яка впала на підлогу. Вона ( ОСОБА_14 ) взяла сумку, та повісила на вішачок у прихожій. Потім обвинувачений, зайшовши до квартири та зірвавши сумочку з вішачка у прихожій, розвернувся, гучно гримнув кілька разів дверима, сказавши, що відомстить, побіг з квартири.
З показань ОСОБА_25 вбачається, що він вийшов вечором пройтись, побачив двох чоловіків, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , який перегородив йому дорогу, та сказав що він ( ОСОБА_25 ) просто так вже не піде. Піднявшись на другий поверх, ОСОБА_25 відчинив ключем двері, проте, зачинити їх вже не зміг, оскільки ззаду стояв ОСОБА_7 . Тоді він покликав ОСОБА_45 , та далі він чув, як ОСОБА_44 запитав ОСОБА_7 , що той хоче, а той чи то з руки, чи то з ноги вдарив ОСОБА_46 , від чого вітчим впав, відлетівши до холодильника. Потім ОСОБА_47 від ударів ОСОБА_7 , який ногами бив вітчима, падав кілька разів. Бачив, що наносив удар і рукою. Потім ще зачепив і його маму - ОСОБА_14 . Під час цих подій, ОСОБА_44 зірвав з ОСОБА_7 маленьку сумку, яку кинув у прихожу. Потім ОСОБА_7 зайшов у квартиру, забрав сумку, гримнув кілька разів дверима, висловив якісь погрози та пішов.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання обвинуваченого на те, що коли він піднявся до квартири, то відразу ОСОБА_13 , а потім ОСОБА_14 накинулись на нього, суд оцінює критично, оскільки є нелогічним те, що потерпілий ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , які є інвалідами, могли накинутися на ОСОБА_7 , який є значно сильнішим та вищим за потерпілих. Крім того, останні отримали тілесні ушкодження, що підтверджується актами судово-медичного (дослідження) обстеження № 556 та № 557 від 20.09.2018 року та висновків експерта № 585 та № 586 від 04.10.2018 року, відповідно до яких у ОСОБА_14 та ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному потерпілими, причини появи яких обвинувачений ОСОБА_7 пояснити у суді першої інстанції під час судового засідання не зміг.
Разом з тим, факт проникнення до житла потерпілих був підтверджений як самим обвинуваченим ОСОБА_7 , який під час допиту повідомив суд першої інстанції про те, що він тільки відштовхнув ОСОБА_13 , зайшов у коридор зазначеної квартири, забрав свою сумочку, яку зірвали з нього, і пішов, так і показами самих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_25 , що спростовує доводи обвинуваченого в цій частині.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпілі та свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Тому, не заслуговують на увагу також і посилання обвинуваченого про те, що покази потерпілих та свідків є суперечливими, оскільки покази допитаних судом першої інстанції потерпілих та свідків є логічними, послідовними та узгоджуються між собою й підтверджують факти та обставини, які є необхідними для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
До того ж, апеляційним судом не встановлено й порушень вимог ст. ст. 23, 352, 353 КПК України під час допиту свідків та потерпілих, оскільки судом першої інстанції належним чином встановлено їх особи, кожного окремо, приведено до присяги та роз`яснені права та обов`язки, й покладено в основу обвинувального вироку лише ті покази, які були сприйняті судом безпосередньо.
Крім того, всі вищевикладені показання потерпілих та свідків узгоджуються з іншими належними і допустимими письмовими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях також підтверджується протоколом огляду місця події від 13.01.2020 року, згідно з яким на бетонному навісі - крильці входу до під`їзду №1 буд. АДРЕСА_2 зверху виявлено сумку бежево чорного кольору.
З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.01.2021 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_16 впізнали ОСОБА_7 як чоловіка, який 11.01.2020 року скоїв відносно ОСОБА_11 злочин.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 року потерпіла ОСОБА_11 показала механізм вчинення відносно неї злочину, а саме відкрите викрадення ОСОБА_7 належної їй сумки.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується протоколом огляду та вилучення предметів від 14.02.2020 року, за участю свідка ОСОБА_48 , а саме: господарської сумки та пакету з полімерного матеріалу, в які поміщені ключ з тримачем чорного кольору та написом на ньому IMPERIAL на металевому кільці та брелок, плед коричнево-бежевого кольору з рослинним орнаментом, постільна білизна зеленого кольору, ключ магнітний з чорним руків`ям на брелку карабіні; протоколом огляду предмету від 02.03.2020 року за участю свідка ОСОБА_49 , а саме: електричного чайника Rainberg, фену Mirta; протоколом огляду предмету від 23.03.2020 р. за участю свідка ОСОБА_19 , а саме ключа з тримачем чорного кольору та написом на ньому IMPERIAL, який добровільно видав працівникам поліції останній; протоколом огляду предмету від 29.03.2020 р. за участю потерпілої ОСОБА_10 , а саме: паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_10 ; трудової книжки НОМЕР_3 , виданої на ім`я ОСОБА_21 , які надала остання.
Згідно з протоколами пред`явлення речей для впізнання від 29.03.2020 року, потерпіла ОСОБА_10 впізнала свій електричний чайник, плед коричнево-бежевого кольору з рослинним орнаментом, свою постільну білизну зеленого кольору, свій фен Mirta, свій ТВ-тюнер цифровий приймач марки «Uclan».
Відповідно до протоколу огляду предмету від 02.11.2018 року, за участю потерпілої ОСОБА_23 , а саме, оптичного диску CD-R, на якому зображено чоловіка, схожого на ОСОБА_7 , котрий о 27.10.2018 р. о 01 год. 20 хв. спускається по сходах на перший поверх та входить до квартири під АДРЕСА_10 та через 5 секунд виходить з неї.
Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.11.2018 року свідок ОСОБА_39 впізнала ОСОБА_7 , який 27.10.2018 року о 01 год. 15 хв. знаходився у під`їзді №2 будинку АДРЕСА_6 .
Згідно з протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.10.2018 року, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_7 як чоловіка, який проник до квартири та заподіяв ОСОБА_13 та ОСОБА_14 тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 року, потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 перебували на кухні своєї квартири. В цей час ОСОБА_13 почув як відчинились двері та пролунав голос сина ОСОБА_14 ОСОБА_25 , який кликав ОСОБА_13 на допомогу. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 разом вийшли в коридор, де побачили раніше невідомого чоловіка, який стояв в дверях, однією рукою тримався за їх верхню частину, чим не давав їм закритись, а іншою за лудку. ОСОБА_13 почав підходити до того чоловіка з метою з`ясувати що йому потрібно та зачинити вхідні двері. Коли ОСОБА_13 підходив до того чоловіка, той лівою ногою переступив поріг, а правою вдарив ОСОБА_13 в ліву частину грудей, від чого останній впав на підлогу. Після того той чоловік ще близько 6 разів вдарив ногою в груди та стегно ОСОБА_13 та гомілку і живіт ОСОБА_14 . Далі той чоловік вийшов з квартири і декілька разів гучно хлопнув дверима та вийшов з під`їзду.
Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми і приходить до висновку, що вину ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведено поза розумним сумнівом.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні, та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що на оголошення вироку суду він не викликався, вирок йому не оголошували та не роз`яснювали, копію вироку не отримував, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відсутність ОСОБА_7 в залі судового засідання 05 квітня 2021 року під час проголошення вироку не є підставою для визнання вироку незаконним.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК України, визнається істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення. Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК України, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження. Тобто, для прийняття рішення щодо того чи являється відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав. Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду по справі № 445/1095/16-к від 04.11.2020 та №125/163/17 від 29.09.2020.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, брав участь у дослідженні доказів, виступав у судових дебатах та звертався до суду з останнім словом. При цьому, під час проголошення вироку 05 квітня 2021 року обвинувачений ОСОБА_7 був відсутнім. Однак, з матеріалів провадження вбачається, що судом першої інстанції вживались заходи щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Державною установою Дніпровська установа виконання покарань №4 Міністерства юстиції України, призначеного на 05 квітня 2021 року, але з невідомих причин відеоконференція за участю обвинуваченого не відбулася.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. На виконання зазначених приписів суд після виходу з нарадчої кімнати 05 квітня 2021 року негайно проголосив вирок, незважаючи на відсутність обвинуваченого в судовому засіданні. 06 квітня 2021 року копію вироку було направлено обвинуваченому ОСОБА_7 та 13 квітня 2021 року Державною установою Дніпровська установа виконання покарань №4 Міністерства юстиції України було складено акт про відмову обвинуваченого ОСОБА_7 отримувати копію вироку від 05 квітня 2021 року (т. 9 а.с. 177).
Відсутність ОСОБА_7 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.
При цьому, розбіжностей між текстом вироку, який було оголошено 05 квітня 2021 року під звукозапис, та його письмовим варіантом не встановлено.
Отже, порушень кримінального процесуального закону, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено, та підстав для задоволення доводів обвинуваченого, зазначених ним під час апеляційного розгляду, не має.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, суд вважає їх безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та його особі, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України за ч. 3 ст. 357 КК України є кримінальним проступком, за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК України нетяжкими злочинами, за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України тяжкими злочинами, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої обставини, а саме: рецидив злочинів, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий за умисні злочини, офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває, а також те, що обвинувачений неодноразово не прибував в судові засідання, внаслідок чого останній ухвалою суду оголошувався у розшук. Разом з тим, суд врахував при ухвалені вироку показання свідка ОСОБА_50 , яка в судовому засіданні охарактеризувала свого сина ОСОБА_7 , як такого, що має міцні зв`язки з родиною, проте, впливу на сина вона не має, якийсь час той працював на Феросплавному заводі, потім неофіційно клав плитку, на басейні, допомагає по господарству.
Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання, у виді позбавлення волі повністю відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, його конкретним обставинам та наслідкам, особі обвинуваченого, який є раніше судимий за умисні злочини, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, та саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Отже, на переконання колегії суддів, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку, а тому призначене покарання за своїм видом і розміром слід вважати справедливим, та підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання через м"якість, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, у суду відсутні.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг у провадженні є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним, обґрунтованим, належним чином вмотивованим і справедливим та відповідає меті покарання.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Покровського відділу Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4