Справа № 494/493/20
Провадження № 1-кп/947/1103/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2020 року колегія суддів Київського районного суду міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Київського районного суду м. Одеси надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000632 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України.
Прокурор просив призначити справу до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності немає, справа підсудна Київському районному суду міста Одеси на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 13.07.2020 року.
Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтування ризиків викладені в письмовому клопотанні. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .

Прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки він обвинувачується у скоєнні тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, за яке передбачено покарання у

вигляді позбавлення волі до 15 років з конфіскаціє майна, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтування ризиків викладені в письмовому клопотанні. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.
Також, захисник ОСОБА_6 надав до суду письмові заперечення на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 ОСОБА_10 , оскільки клопотання прокурора безпідставне, немотивоване, та містить недостовірні відомості направлені на неправомірне позбавлення свободи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Так, в матеріалах справи не міститься жодних доказів підтвердження фактичного існування ризиків на які посилається прокурор, а саме: що перебуваючі на свободі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 може продовжити вчиняти злочини або перешкоджати встановленню істині у справі, та відсутній ризик впливу на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, переховуватися від суду. Крім того, прокурор до клопотання не надав жодних матеріалів на підтвердження обгрунтованості підозри та обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_10 має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітню дитину, 2006 року народження, має батьків пенсіонерів, раніше не судимий, позитивно характеризується, не підозрюється у вчиненні інших злочинів. Обвинувачений ОСОБА_9 має постійне місце мешкання, на утриманні трьох дітей, раніше не судимий,пенсіонер, позитивно характеризується за місцем мешкання, не підозрюється у вчиненні інших злочинів. Також, обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відповідає вимогам практики ЕСПЛ та нормам КПК України. Доводи щодо відмови в задоволенні клопотання прокурора в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , викладені в письмовому клопотанні захисника.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтримали думку прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання та думку свого захисника ОСОБА_6 .

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.
Дане кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м. Одеси на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 13.07.2020 року, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження немає, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. За таких обставин є достатньо підстав для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду колегіально, судом у складі трьох професійних суддів.
Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вислухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що зазначене клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри є підставою для позбавлення свободи, і прокурор має навести всі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, обвинувачення у вчиненні декілька кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, за попередньою змовою групою осіб, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_9 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_9 перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Колегія суддів приходить до висновку що суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо обрання відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за попередньою змовою групою осіб, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_10 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_10 перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Колегія суддів приходить до висновку що суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає за необхідне не визначати розмір застави.
Розглядаючи доводи захисника щодо відмови в обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою, колегія суддів вважає, що наявність у обвинувачених міцних сімейних зв`язків, постійного місця проживання, відсутності судимостей, тощо, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання, та з огляду на характер інкримінованих злочинів, чітким є переконання колегії суддів, що ані домашній арешт, ані інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам.
Також, колегія суддів бере до уваги, що обгрунтованість підозри обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , вже була предметом розгляду суду першої інстанції, а саме: Заводського районного суду міста Миколаєва, та апелляційного суду, які підтвердили обгрунтованість підозри.
Крім того, колегія суддів вважає, що належну оцінку доказам по справі на які посилається захисник ОСОБА_6 , суд надасть під час постановлення вироку у даній справі в нарадчій кімнаті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,177-178,183,184,194,196,197,314-316, 369-372,376 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000632 від 12.07.2017 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в складі колегії суддів в приміщенні Київського районного суду м. Одеси на 27.07.2020 року о 14:30 годині.
Викликати у судове засідання учасників судового провадження.
В задоволенні клопотань захисника про відмову в обранні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання прокурора про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області.
Строк ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.09.2020 року, включно.
Обрати відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДДВП в Одеській області.
Строк ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою становить 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.09.2020 року, включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3