ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/160/22 Справа № 204/5688/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2021 року про відмову у визнанні призначеного вироком покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про визнання призначеного вироком покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений ОСОБА_7 не просить вирішити питання щодо сумнівів та протиріч, які виникли при виконання вироку суду, а просить визнати його покарання катуванням, що само по собі не підпадає під дію п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України. Водночас, нормами кримінального процесуального закону не передбачена можливість встановлення певних фактів у порядку передбаченому ст. 537 КПК України, у тому числі визнання призначеного покарання катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та визнати призначене вироком покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на невідповідність судового рішення вимогам законів України, а також практиці ЄСПЛ.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
На переконання колегії суддів, наведені вимоги закону були дотримані судом повною мірою.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 206, ч. 4 ст. 19, ч. 3 ст. 117-4, ч. 4 ст. 19, ч. 2 ст. 118-4, ч. 4 ст. 19, ч. 2 ст. 206-4, ст. 208, ч. 1 ст. 108, ч. 4 ст. 19, п. «е» та «ж» ст. 93 КК України, ст. 42 КК України, до покарання у виді смертної страти у виді розстрілу.
Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року зазначене покарання замінено на довічне позбавлення волі в колонії суворого режиму та постановою Дніпропетровського обласного суду від 11 грудня 2002 року вирішено рахувати строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 з 20 серпня 1994 року.
Обґрунтовуючи свої вимоги про визнання призначеного вироком покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням, засуджений вказує на те, що ЄСПЛ неодноразово констатовано, що довічне позбавлення волі в Україні, саме по собі є катуванням та покаранням, яке порушує ст. 3 Конвенції з прав людини та основоположних свобод.
Надаючи оцінку наведеним обставинам, колегія суддів виходить з того, що згідно з вимогами ст. 87 КК України, до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, може бути застосовано лише помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи.
Таким чином, законом України про кримінальну відповідальність встановлено можливість застосування до засуджених довічно лише помилування, яким може бути здійснена заміна призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.
Окрім цього, пунктом 14 частини 1 статті 537 КПК України передбачено, що судом під час виконання вироків розглядаються інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Між тим, у клопотанні ОСОБА_7 не порушує питання, які б відповідали цій нормі, а його вимоги зводяться до встановлення фактів визнання призначеного покарання катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням, що знаходиться поза межами повноважень суду.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2021 року про відмову у визнанні призначеного ОСОБА_7 вироком покарання у виді довічного позбавлення волі катуванням, нелюдським, принижуючим гідність поводженням та покаранням, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4