Справа № 199/8513/21
ВИРОК
іменем України

06.12.2021 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000490 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.10.2021, відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кривий Ріг, громадянина України, українця, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, одруженого, на утриманні малолітніх і непрацездатних не маючого, проживаючого та зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.12.2009 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 06.07.2010 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ст.69, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання приєднано не відбутий строк 1 місяць обмеження волі по вироку Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 14.12.2009 і призначено покарання 2 роки 1 місяць позбавлення волі з зарахуванням часу тримання під вартою з 11.03.2010 до 06.07.2010. Звільнився 14.10.2011 із з Жовтоводської виправної колонії Дніпропетровської області №26, умовно достроково, не відбутий строк 6 місяців 4 дня;

- 05.04.2012 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст. 353, ч.1 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання по вироку від 06.07.2010, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.

- 23.04.2012 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком від 05.04.2012 до відбуття 1 рік 1 місяць позбавлення волі. 09.02.2013 звільнений з Синельниковської виправної колонії Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

- 13.02.2014 Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг в Дніпропетровській області за ч.2 ст.190, ст.76, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 02.04.2014 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 07.05.2014 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст.353, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяці;

- 17.11.2014 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяців. На підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням ч.5 ст. 72 КК України шляхом поглинання вироку Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг від 07.05.2014 до відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі. На підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію в 2014році» звільнений з під варти в залі суду;

- 27.08.2015 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ч.1 ст. 353, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироку Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22.06.2015 більш суворим за даним вироком, до відбуття 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 Зараховано в строк покарання перебування під вартою з 24.04.2015 по 11.02.2016 згідно правил абзацу 1 ч.5 ст.72 КК України до 1 року 7 місяців 7 днів позбавлення волі. Звільнений 05.07.2017 з Синельниковської виправної колонії по відбуттю строку покарання;

- 27.05.2015 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч.1 ст.353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 02.04.2014, та остаточно до відбуття призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців 10 днів.

- 22.06.2015 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27.05.2015 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців 10 днів, зараховано в строк відбуття покарання строк тримання під вартою за вироком Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 27.05.2015 з 24.04.2015 по 21.06.2015.

- За ухвалою від 28.03.2018 Центрального-міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, ст. 210 ЗУ «Про тримання під вартою» у зв`язку з закінченням строку дії ухвали. Звільнено 26.05.2018 у зв`язку з закінченням строку тримання під вартою.

- 26.09.2018 Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 5 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання, строк перебування під вартою з 24.07.2018 із розрахунком 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі до набрання вироком законної сили.

- 04.12.2018 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно ч. 4 ст. 70 КК України, покарання поглинуто більш суворим покаранням за вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 26.09.2018 до відбуття 5 років обмеження волі. Зараховано в строк відбуття покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 26.09.2018 з 24.07.2018 до набрання вироку Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг від 24.07.2018 законної сили.

- 11.02.2019 Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу, за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання поглинуто більш суворим за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рога від 04.12.2018, до відбуття 5 років обмеження волі. Строк покарання рахується з 11.02.2019, зараховано в строк покарання перебування під вартою з 28.03.2018 до 26.05.2018 включно з 24.07.2018 до набрання вироком законної сили.

- 17.07.2019 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання поглинуто більш суворим за вироком від 11.02.2019, до відбуття покарання 5 років обмеження волі. Строк покарання рахується з 11.02.2019, зараховано в строк покарання період з 28.03.2018 по 26.05.2018 включно та в період з 24.07.2018 та до набрання вироку від 11.02.2019 законної сили із розрахунку один день тримання під вартою за 2 дні обмеження волі.

- 06.12.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, покарання поглинуто більш суворим за вироком Дзержинського районного суду від 17.07.2019, до відбуття покарання 5 років позбавлення волі. Строк покарання відраховується з 11.02.2019. Зараховано до відбуття покарання період з 28.03.2018 по 26.05.2018 включно та в період з 24.07.2018 та до набрання вироку від 11.02.2019 законної сили із розрахунку 1 за 2 дні обмеження волі.

- 22.01.2020 Довгінцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, покарання поглинуто більш суворим покаранням за вироком від 06.12.2019 та остаточно призначено до відбуття покарання у виді обмеження волі строком на 5 років. Строк відбуття покарання рахувати з 11.02.2019, зараховано до відбуття покарання з 28.03.2018 по 26.05.2018 включно та в період з 24.07.2018 та до набрання вироку від 11.02.2019 законної сили.

- 04.03.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання поглинуто більш суворим покаранням за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2020, призначено у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27.07.2020 вирок Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 04.03.2020 скасовано. За ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353, ч. 1 ст. 70 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 п. «Б» КК України, шляхом часткового приєднання покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 02.01.2020 призначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 72 КК України зараховано в строк відбуття покарання, частково невідбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 22.01.2020. Звільнений 26.05.2021 з Синельниковської УВП Дніпропетровської області №94, по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.190 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
1-й епізод:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив злочин проти власності.

Так, 30.09.2021, близько 14.30 години, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку №2, по вул. Бєляєва, в м. Дніпро зустрів раніше йому не знайомого малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого при собі був мобільний телефон марки Vivo, моделі vivo 2015, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 . В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, а саме мобільним телефоном марки Vivo, моделі vivo 2015, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , оливково-чорного кольору, який знаходився у користуванні малолітнього ОСОБА_5 та належав його матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітнього ОСОБА_5 та ввівши його в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у малолітнього ОСОБА_5 законності своїх дій, та приховування своїх злочинних дій, не маючи на те наданого йому права, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітньому ОСОБА_5 співробітником поліції, продемонструвавши при цьому невстановлену в ході досудового розслідування «картку», яку видав за службове посвідчення працівника поліції, діючи умисно повідомивши останньому неправдиві відомості ввів малолітнього ОСОБА_5 в оману. Після чого, під приводом перевірки мобільного телефону, попросив у малолітнього ОСОБА_5 мобільний телефон марки Vivo, моделі vivo 2015, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , оливково-чорного кольору, який знаходився у користуванні малолітнього ОСОБА_5 та належав його матері ОСОБА_6 . Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_5 , будучи впевнений у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки Vivo, моделі vivo 2015, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , оливково-чорного кольору.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 , утримуючи вказаний мобільний телефон марки Vivo, моделі vivo 2015, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , серійний номер: НОМЕР_3 , оливково-чорного кольору при собі, не маючи в подальшому наміру його повертати, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток, на загальну суму 2000 гривень 00 копійок.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

2-й епізод:
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11.10.2021, близько 14.10 години, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу будинку №28, по вул. Путилівська, в м. Дніпро зустрів раніше йому не знайомого малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у якого при собі був мобільний телефон марки HONOR 8S, моделі KSA-LX9, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 . В цей час, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненого повторно, а саме мобільним телефоном марки HONOR 8S, моделі KSA-LX9, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 , золотого кольору, який знаходився у користуванні малолітнього ОСОБА_7 та належав його матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подальшого заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підійшов до малолітнього ОСОБА_7 та ввівши його в оману стосовно своїх дійсних намірів, з метою створення уявлення у малолітнього ОСОБА_7 законності своїх дій, та приховування своїх злочинних дій, не маючи на те наданого йому права, не будучи працівником правоохоронних органів, представився малолітньому ОСОБА_7 співробітником поліції, продемонструвавши при цьому невстановлену в ході досудового розслідування «картку», яку видав за службове посвідчення працівника поліції, діючи умисно, повідомивши останньому неправдиві відомості ввів малолітнього ОСОБА_7 в оману. Після чого, під приводом перевірки мобільного телефону, попросив у малолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон марки HONOR 8S, моделі KSA-LX9, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 , золотого кольору, який знаходився у користуванні малолітнього ОСОБА_7 та належав його матері ОСОБА_8 . Внаслідок чого, малолітній ОСОБА_7 , будучи впевнений у доброчесних намірах ОСОБА_3 , сприймаючи його як співробітника поліції, добровільно передав останньому мобільний телефон марки HONOR 8S, моделі KSA-LX9, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 , золотого кольору.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 , утримуючи вказаний мобільний телефон марки HONOR 8S, моделі KSA-LX9, imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , серійний номер: НОМЕР_6 , золотого кольору при собі, не маючи в подальшому наміру його повертати, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток, на загальну суму 2033 гривень 00 копійок.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 190 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчинені кримінальних правопорушень при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчинених ним кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 30.09.2021 та 11.10.2021, за адресами: вул. Бєляєва 2 у місті Дніпрі та вул. Путилівська, 28 у місті Дніпрі, помітив двох малолітніх осіб. З метою заволодіти їхніми мобільними телефонами показав підроблене посвідчення поліцейського, на що ті йому довірились та віддали мобільні телефони для перевірки інформації. Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення він зник разом із мобільними телефонами потерпілих.

ОСОБА_3 просив суд суворо не карати, врахувати щиросерде каяття.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, 11.10.2021 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_8 , та просила вжити заходи до невідомої особи, яка шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном марки «Honor 8-s» у її малолітнього сина гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.10.2021, свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих, впізнав чоловіка на фото під №3, на якому зображений ОСОБА_3 , як особу, яка 11.10.2021 перебула неподалік під`їзду № 2 за адресою: АДРЕСА_2 з двома неповнолітніми особами.
Відповідно до постанови слідчого від 27.10.2021 року про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання, визнано в якості речового доказу надані ОСОБА_8 документи на мобільний телефон марки «Honor 8-s» на 1-му аркуші, та вирішено долучити до матеріалів кримінального провадження.

За результатами Висновку експерта № 4296 від 27.10.2021 ринкова вартість мобільного телефону марки «Honor 8-s» золотистого кольору, IMEI: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто станом на 11.10.2021 з урахуванням зносу складає 2033, 00 гривень ( дві тисячі тридцять три ).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.10.2021, малолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності двох понятих, та законного представника, впізнав чоловіка на фото під №3, на якому зображений ОСОБА_3 , як особу, яка 11.10.2021 шахрайським шляхом заволоділа його мобільним телефоном.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.10.2021, свідок ОСОБА_10 у присутності двох понятих, впізнав чоловіка на фото під №2, на якому зображений ОСОБА_3 , як особу, у якої він 11.10.2021 року на ринку «Озерка» придбав мобільний телефон марки «Honor 8-s».
Згідно до протоколу огляду від 27.10.2021 року у присутності двох понятих, за адресою м. Дніпро, вул. Шмідта 2/3 на території ринку «Озерка» оглядався мобільний телефон марки «Honor 8-s» добровільно наданий свідком ОСОБА_11 .
У Відповідності до постанови слідчого від 27.10.2021 року про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання, визнано в якості речового доказу визнано мобільний телефон марки «Honor 8-s» та вирішено зберігати в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Так, 01.10.2021 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_6 , та прохала вжити заходи до невідомої особи, яка 30.09.2021 вчинила крадіжку мобільного телефону марки VIVO 2015.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2021, малолітній потерпілий ОСОБА_5 у присутності двох понятих, та законного представника, впізнав чоловіка на фото під №1, на якому зображений ОСОБА_3 , як особу, яка 30.09.2021 заволоділа його мобільним телефоном за адресою: м. Дніпро вул. Біляєва, 2.
Відповідно до постанови слідчого від 25.10.2021 року про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання, визнано в якості речового доказу надані ОСОБА_6 документи на мобільний телефон марки «VIVO 2015» на 1-му аркуші, та вирішено долучити до матеріалів кримінального провадження.

За результатами Висновку експерта № 4295 від 27.10.2021 ринкова вартість мобільного телефону марки «Vivo 2015» оливково чорного кольору, виготовленого 04.03.2021, IMEI-1: НОМЕР_7 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 , станом на момент скоєння кримінального правопорушення, тобто станом на 30.09.2021 з урахуванням зносу складає 2000 гривень.

Згідно до протоколу огляду від 25.10.2021 року у присутності двох понятих, за адресою м. Дніпро, вул. Спогадів 35 , свідок ОСОБА_12 надала для огляду мобільний телефон марки «VIVO 2015».
У Відповідності до постанови слідчого від 25.10.2021 року про визнання речовим доказом і вирішення питання про його зберігання, визнано в якості речового доказу визнано мобільний телефон марки «VIVO 2015» та вирішено зберігати в камері зберігання речових доказів ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як такі, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні обвинуваченого до вчиненого ним злочину відсутнє. Навпаки ОСОБА_3 розумів, що вчинювані ним дії є злочинними, при цьому він розумів наслідки своїх злочинних дій.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд відносить: рецидив кримінальних правопорушень, оскільки дане кримінальне правопорушення проти власності він вчинив, маючи судимості за кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади, передбаченого ст. 353 КК України; та вчинення кримінальних правопорушеннь щодо малолітньої дитини.

5.Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю, але з метою уникнути покарання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога психолога не перебуває, раніше неодноразово судимий.
Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі, представники потерпілих при призначенні покарання покладалися на розсуд суду, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують покарання та наявність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 України з реальним його відбуттям.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому призначення більш м`якого покарання, або ж застосування положень ст. ст. 75, 76 КК України, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному провадженні не обирався, тому початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , обраного слідчим суддею Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 14.10.2021 року у виді тримання під вартою - залишити колишнім.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових-товарознавчих експертиз в сумі 300.00 гривень.

Речові докази: мобільні телефони марки «Honor 8-s» та «VIVO 2015», які зберігаються в камері схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ( порядковий номер 02190 та 02182 повернути власникам - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_13 -Почтовик