Єдиний унікальний номер № 285/4981/21
Провадження № 1-кп/0285/922/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Новоград-Волинський кримінальне провадження № 285/4981/21 0000512) за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні дітей немає, не працює, без постійного місця проживання, судимий,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України
установив:
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою на два місяці обвинуваченому, оскільки даний строк закінчується, а розгляд кримінального провадження триває, та існують ризики, які встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.
Захисник та обвинувачений заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просять змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Строк тримання під вартою закінчується 30 грудня 2021.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії не тяжких та тяжких злочинів та передбачають покарання у виді позбавленням волі.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Суд бере до уваги, що розгляд справи не розпочався, не допитані потерпілі та свідки, тому існує ризик впливу на них обвинуваченим, обвинувачений може переховуватися від суду, суспільну небезпечність вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений може вчинити повторні злочини. Суду не надано доказів наявності у обвинуваченого хвороб, які унеможливлюють тримання його під вартою.
Твердження захисту про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у зв`язку з недоведеністю ризиків, а також посилання на заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованими. Стороною захисту не надано суду належних доказів, які б давали підстави для заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який.
Підстав змінити запобіжний захід обвинуваченому на запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою на час розгляду кримінального провадження - не має. Ризики, які зазначені в клопотанні існують і залишаються актуальними та вони виключають можливість зміни його на більш м`який.
Доводи захисника про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає безпідставними, оскільки захисником не наведено доказів щодо зменшення ризиків, які існували під час постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого.
Суд звертає увагу, що стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого не змінилися з часу попереднього продовження строку дії запобіжного заходу, що свідчить про відсутність зменшення ризиків в цій частині.
З огляду на наведене клопотання прокурора є таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 27, 107, 177-178, 369, 371, 372, 314-316 КПК України, суд

постановив:
Продовжити дію раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 20 лютого 2022 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Головуючий: ОСОБА_1