БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.12.2021
Єдиний унікальний номер 497/2302/2021
Провадження № 1-кп/497/114/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2021 року м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0000020 від 11.11.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, за національністю українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової військової служби- патрульний за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого у званні «Солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично перебуваючого за адресою: АДРЕСА_2 , особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України № НОМЕР_2 , виданого 02.05.2018 року органом 2336,
який обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, в Україні з 18 березня 2014 року розпочався особливий період, який діє по теперішній час.

08.06.2021 громадянин ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України ( військової частини НОМЕР_1 ) від 09.08.2021 №359-ОС ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження служби наказом начальником НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 01.10.2021 солдату ОСОБА_4 надана відпустка у період з 18.10.2021 по 31.10.2021 тривалістю 10 календарних днів та 3 доби для проїзду до місця проведення відпустки.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову строкову службу для військовозобов`язаних вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу.

Відтак, з 08.06.2021 року, тобто з моменту відправлення у військову частину з обласного збірного пункту ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Разом з цим, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової строкової служби та проходячи військову службу на посаді патрульного за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії групи інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно в умовах особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 31.10.2021 року без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 10.11.2021, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.

З огляду на зазначене, по твердженню органу досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

Вину свою у вчиненні вище викладених дій обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю та суду підтвердив, що такий факт мав місце.
Пояснив суду, що дійсно 08.06.2021 він, ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , йому ОСОБА_4 була надана відпустка у період з 18.10.2021 по 31.10.2021 тривалістю 10 календарних днів та 3 доби для проїзду до місця проведення відпустки.
Однак, діючи умисно в умовах особливого періоду, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, о 08 год. 00 хв. 31.10.2021 року без поважних причин не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 08 год. 00 хв. 10.11.2021, проводивши час на власний розсуд, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби. Весь час перебував дома, військову службу не проходив, ніде не працював.
Наразі він повністю усвідомлює наслідки свого вчинку, щиро кається, та зробив відповідні висновки. Йому дуже подобається військова служба і він бажає надалі виконувати свої військові обов`язки добросовісно, чесно і якісно. Просив строго його не карати, і дати йому можливість продовжити служити достойно.
Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження (а.с.33), судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.
Суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України за кваліфікуючими ознаками: нез`явлення військовослужбовцем строкової служби вчасно без поважних причин на службу з відпустки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При визначенні виду й міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину згідно ст.12 КК України, особу обвинуваченого який характеризується позитивно (а.с.39), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.41), не перебуває на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра (а.с.38).
Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому в силу вимог ст. 67 КК України не встановлені.
Згідно досудової доповіді Болградського районного Сектору №1 Філії Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України від 20.12.2021 року, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 має середній рівень ймовірності вчинення повторного злочину та середній рівень небезпеки для суспільства. Орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства (а.с.28-32).
Частиною 5 ст.314-1 КПК України «Складання досудової доповіді», визначено, що досудова доповідь не може використовуватись у кримінальному проваджені, як доказ винуватості у вчинені злочину.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Прокурор в судових дебатах просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. Зважаючи на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, згідно ст. 69КК України, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження та особи обвинуваченого, вважав за можливе замінити остаточно призначене покарання обвинуваченому на 3 (три) місяці арешту на гауптвахті.
Обвинувачений в судових дебатах, підтримав думку прокурора, та просив призначити йому покарання у виді трьох місяців арешту на гауптвахті, надати йому можливість проходити у подальшому військову службу за контрактом.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Виходячи з буквального змісту даної норми, як підставою для призначення більш м`якого покарання в ч.1 ст.69 КК вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.
При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики. А відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом в першу чергу з точки зору можливості досягнення таким (більш м`яким) покаранням тих цілей, які сформульовані в частині 2 статті 50 КК України.
Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.
Відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із послідуючими змінами та доповненнями, покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижче мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто менше, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Залежно від конкретних обставин справи суди повинні враховувати як такі, що пом`якшують покарання, й інші обставини, перелічені в ч. 1 вказаної статті, а також обставини, хоча й не зазначені у законі, але які знижують ступінь суспільної небезпечності злочину чи особи.
За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченим, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину, вчиненим діянням шкода не була завдана, а також його особу, а саме те, що він характеризуються виключно позитивно, достойно проходить військову службу та ніяких інших порушень не допускав, ніколи до будь-якої відповідальності не притягувався, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, а також той факт, що ним повністю усвідомлено наслідки допущеного кримінального порушення, та бажання виправитися і проходити і надалі військову службу за контрактом.
На підставі викладеного, з урахування усіх перелічених пом`якшуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 з застосуванням ст.69 КК України та перейти до більш м`якого іншого виду покарання у вигляді арешту на гауптвахті, що на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, оцінюючи усі обставини справи та особу обвинувачуваного.
Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні не застосовувалися.
Речові докази у цьому кримінальному провадженні - відсутні.
Міра запобіжного заходу до ОСОБА_4 - не застосовувалася.
Цивільний позов не заявлявся.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.369 ч.1, 373 ч.2-3, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому міру покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці з відбуванням на гауптвахті.
Міру запобіжного заходу до ОСОБА_4 - не застосовувати.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ___________ ОСОБА_1