печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві та керівника прокуратури Київської області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання від 05.11.2021 року, яке подано в рамках кримінального провадження №00000252 від 28.09.2021,
В С Т А Н О В И В :

22.11.2021 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 23.11.2021, на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві та керівника прокуратури Київської області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання від 05.11.2021 року, яке подано в рамках кримінального провадження №00000252 від 28.09.2021.

Мотивуючи подану скаргу, заявник вказує, що звернувся до слідчого з клопотання в порядку статті 220 КПК України, проте у визначений строк, сторона обвинувачення не повідомила його про результати розгляду такого клопотання.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, у прохальній частині скарги просив провести розгляд скарги у його відсутність вимоги підтримав та просив задовольнити.

У судове засідання представник сторони обвинувачення не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлений належним чином. Прокурор подав до суду заяву, з якої вбачається, що листом від 26.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено, що на даний час підстави для повернення майна відсутні.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Вказана норма знайшла своє втілення і в національному законодавстві, як на конституційному рівні, а саме в ст. 55 Конституції України, так і на рівні кримінального процесуального Закону, в статті в 24 КПК України, якою законодавцем кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією в місті Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000252 від 28.09.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні забезпечується Київською обласною прокуратурою.

Встановлено, що 28.10.2021 під час невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 22900 (двадцять дві тисячі дев`ятсот) доларів США, у тому числі, які були отримані як неправомірна вигода.

06.11.2021 ОСОБА_6 за допомогою засобів поштового зв`язку направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві та до Київської обласної прокуратури, керівникам органів, скаргу-клопотання з вимогою поновлення законних прав та інтересів права власності громадянина, порушених службовими особами органів державної влади повернення вилучених коштів.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволені клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (частина 1, 2 статті 22 КПК України).
При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.
Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.
Разом з тим, під час судового розгляду встановлено, що рішенням слідчого вилучені підчас обшуку грошові кошти, які були отримані, як неправомірна вигода, визнані речовим доказом. 29.10.2021 слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотаннями про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. На даний час клопотання перебуває на розгляді в Печерському районному суді м. Києва.

Аналізуючи викладене, приходжу до переконання, що в силу принципу змагальності сторін, заявником не доведено, щодо обґрунтованості заявлених вимог, враховуючи, що ОСОБА_7 стороною обвинувачення надано відповідь на заявлене клопотання, а відтак скаргу слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 22, 26, 24, 42, 36, 40, 46, 106, 220, 303, 306, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідування розташованого у м. Києві та керівника прокуратури Київської області, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання від 05.11.2021 року, яке подано в рамках кримінального провадження №00000252 від 28.09.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1