ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.10.2021 Справа №607/5121/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000666 від 27 грудня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого асистентом кафедри психіатрії, наркології та медичної психології ТДМУ ім. І. Я. Горбачевського, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 (анкетні дані змінено)

обвинуваченого ОСОБА_3

та захисника адвоката ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2018 року близько 21.00 години обвинувачений ОСОБА_3 спільно із особою 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, на автомобілі марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, приїхали за адресою м. Тернопіль, вул. Коновальця, 3, з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_5 (анкетні дані змінено). При цьому ОСОБА_3 , особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спільно із особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, наказали ОСОБА_5 пройти, сісти в їхній автомобіль і поїхати з ними, на що останній категорично відмовився.

У свою чергу, ОСОБА_3 , особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановлена слідством особа, застосовуючи фізичну силу, помістили ОСОБА_5 проти його волі в салон автомобіля марки Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. У вказаному автомобілі особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановлена слідством особа, застосовуючи фізичну силу, утримували ОСОБА_5 до прибуття за адресою АДРЕСА_2 .

Приїхавши за адресою АДРЕСА_2 особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спільно із особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, помістили ОСОБА_5 в приміщення вказаного будинку, чим незаконно позбавили його волі, де їх зустрів особа 3, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, який повідомив потерпілому про подальше його тривале перебування у вказаному місці в умовах ізоляції від суспільства, заборону покидати приміщення будинку, спілкуватися із рідними та друзями, користуватися мобільним телефоном та іншими засобами зв`язку, а також про необхідність вживання наданих ними медичних препаратів.

Надалі в період часу з 28 лютого по 15 квітня 2018 року особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, особа 4, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановлена слідством особа, почергово, дотримуючись графіку чергувань, усвідомлюючи свою злочинну діяльність, діючи згідно розробленого плану та розподілу функцій, здійснювали постійний візуальний нагляд за ОСОБА_5 та проти його волі утримували у приміщенні будинку по АДРЕСА_2 .

З метою подолання опору потерпілого та унеможливлення втечі з центру особа 5, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, призначив потерпілому для приймання та введення внутрівенно ряд невстановлених досудовим розслідуванням медичних препаратів, які негативно впливали на його фізичний та психологічний стан і викликали сонливість. Крім того обвинуачений ОСОБА_3 та особа 5, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, неодноразово здійснювали введення внутрівенно ОСОБА_5 невстановлених досудовим розслідуванням медичних препаратів, які викликали сонливість. Особа 1, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, виконуючи вказівки та рекомендації особи 5, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, неодноразово примусово вводили йому невстановлені досудовим розслідуванням медичні препарати та надавали для вживання невстановлені досудовим розслідуванням таблетки, які негативно впливали на його фізичний та психологічний стан і викликали сонливість.

2 березня 2018 року особа 3, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, висловлюючи погрози застосування фізичного насильства змусив підписати ОСОБА_5 документи про добровільне перебування у приміщенні «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність» та проходження лікування, які потерпілий підписав, не читаючи, боячись за своє життя і здоров`я.

При цьому особа 3, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спільно з особою 6, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, шляхом проведення бесід входили в довіру до батьків потерпілого ОСОБА_5 , повідомляючи їм завідомо неправдиву інформацію про стан здоров`я потерпілого, спонукаючи їх до погодження подальшого лікування такого та відповідної оплати за перебування та лікування в центрі.

В подальшому 14 червня 2018 року ОСОБА_5 з облаштованого приміщення «Реабілітаційного психо-корекційного центру «Твоя незалежність», за адресою вул. Ланова №26, смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, де його було незаконно позбавлено волі, втік.

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України, тобто викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не визнав та на підставі ст. 63 Конституції України давати показання відмовився. Просить суд його виправдати у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146КК України, його винуватість у його вчиненні повністю доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду.
Зокрема, показаннями допитаного в судовому засіданні з застосуванням заходів безпеки потерпілого ОСОБА_5 (анкетні дані змінено), який вказав, що в 2018 році він вживав наркотичні засоби та його мама через мережу Інтернет знайшла обвинуваченого ОСОБА_3 з метою допомогти йому з лікуванням від наркоманії. Зокрема, одного разу на початку лютого 2018 року ОСОБА_3 прийшов до них додому та представився одногрупником його матері. Під час їх розмови вони спілкувались про суть життя, а також він розповів ОСОБА_3 про те, що вживає наркотичні засоби.

Надалі в лютому 2018 року у вечірній час, коли він перебував вдома, його мама сказавши, що їй потрібно вийти в аптеку, пішла з квартири. Через деякий час вона повернулась та з нею прийшли ще четверо чоловіків, в тому числі ОСОБА_7 , при цьому мама повідомила, що віддає його на лікування від наркоманії. Він сказав, що нікуди не хоче йти, однак вказані чоловіки насильно вивели його з квартири на вулицю, посадили в автомобіль та повезли його, при цьому за кермом автомобіля перебував ОСОБА_8 , на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_9 , а ззаду біля нього ОСОБА_10 , ОСОБА_3 з ними не поїхав. Коли вони їхали в автомобілі, вказані чоловіки повідомили йому, що його матір підписала необхідні документи та у разі якщо він буде чинити опір, то вони можуть застосовувати до нього фізичну силу. Почувши це, він почав кричати, після чого до нього повернувся ОСОБА_9 та почав наносити йому удари кулаками в голову. Через деякий час вони приїхали до будинку в смт. В. Березовиця та як йому пізніше стало відомо - це був реабілітаційний центр. На той час у вказаному будинку перебував ОСОБА_11 , який як він зрозумів, був керівником даного центру. Надалі його завели в кімнату, де він мав перебувати під час лікування. На наступний день до центру приїхав лікар нарколог ОСОБА_12 , який поставив йому капельницю та повідомив, що через місяць йому почнуть давати таблетки - антидепресанти. Так, через місяць йому почали давати пити якісь таблетки, однак йому невідомо, які саме це були таблетки, оскільки упаковки він не бачив. Окрім першої крапельниці, яку йому поставив ОСОБА_12 , ще три рази йому ставив крапельниці обвинувачений ОСОБА_3 та йому також невідомо які ліки йому вводили через крапельниці, оскільки етикеток на банках він не бачив. Приблизно на третій день його перебування в реабілітаційному центрі до нього прийшов ОСОБА_11 , який приніс йому підписати документи щодо його добровільної згоди на перебування в центрі, та він їх підписав, оскільки боявся, що його будуть бити, якщо він їх не підпише. Також вказав, що під час перебування в реабілітаційному центрі, його принижували, оскільки примушували носити таблички на шиї з написами «не поважаю старших», «не йду по програмі», примушували носити лампочку, якщо не вимкнув світло в якомусь приміщенні, а також змушувати носити лижі або гирі за будь-які провини та медаль найгіршого реабілітанта. Також повідомив, що за час перебування в центрі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 били його, коли він не виконував їх вказівки.

Крім того вказав, що протягом дня психологи проводили бесіди з реабілітантами з приводу їх залежності від алкоголю та наркотиків. Також зазначив, що реабілітанти не могли самостійно покинути реабілітаційний центр, оскільки його територія охоронялась, крім того будинок був огороджений високим парканом, хвіртка та вхідні двері будинку закривались на ключ, вікна в будинку не відкривались, лише одне вікно в адміністрації відкривалось та вікно на третьому поверсі, на інших вікнах були грати або вони закривались ланцюгами та закручувались шурупами. Крім того в реабілітантів забирали мобільні телефони, тому вони не могли ні з ким зв`язатись.

Повідомив, що із вказаного реабілітаційного центру він втікав два рази, при цьому перший раз приблизно через один місяць та один тиждень його перебування в центрі, однак повернувся туди на наступний день на прохання його матері та ОСОБА_13 . Однак пробувши в центрі певний період знову втік звідти, після чого проживав у своїх друзів. На початку літа 2018 року він звернувся до поліції із заявою про позбавлення його волі. Також повідомив, що за його перебування у реабілітаційному центрі його батьки платили грошові кошти приблизно 10000-15000 гривень за один місяць. Також вказав, що в березні 2018 року його матір відвідувала його в реабілітаційному центрі, при цьому вони спілкувався з нею в приміщенні адміністрації в присутності ОСОБА_14 . При призначенні покарання ОСОБА_3 покладається на думку суду.

Показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 , яка вказала, що у червні 2018 році їй від знайомого на ім`я ОСОБА_16 стало відомо про існування реабілітаційного центру від алкогольної, наркотичної та ігрової залежності в смт. В. Березовиця, куди на роботу потрібен був психолог. Вона на той час навчалась в ТНТУ ім. І. Пулюя за спеціальністю «психологія», а тому вирішила спробувати влаштуватись на роботу у вказаний реабілітаційний центр та від ОСОБА_16 , який також працював у даному центрі, вона дізналась, що він знаходиться в смт. В. Березовиця. Прийшовши за вказаною адресою, побачила, що це був приватний будинок з високим парканом та ворота їй відкрив якийсь чоловік. Пройшовши в приміщення будинку, вона зустрілась з власниками центру - жінкою та чоловіком та під час розмови з ними вони домовились, що вона спочатку буде проходити стажування, після чого її приймуть на роботу, однак вона так і не була працевлаштована та оплати за роботу в центрі не отримала. Стажування її тривало близько одного місяця та за цей час вона була в центрі близько 10 разів, після чого прочитала в мережі Інтернет статтю про даний реабілітаційний центр, діяльність якого здавалась їй підозрілою ще до того, оскільки в неї не вимагали жодних документів.

В реабілітаційному центрі вона проводила в якості психолога бесіди з людьми, які там перебували, яких в той час було близько десяти осіб. Вказані бесіди проводились в спеціально відведеній кімнаті, тривали близько однієї години, а також в разі потреби вона проводила особисті бесіди. На бесіди люди приходили добровільно, спілкувались, розповідали яким чином вони потрапили в центр, зокрема повідомляли, що їх привезли в даний центр їх батьки з власної волі. Під час особистих бесід їй ніхто не повідомляв, що їх примусово утримують в центрі чи застосовують до них насильство чи знущаються, не просили їм допомогти, однак інколи вони висловлювали незадоволення тим, що перебувають в центрі, однак вона думала, що це пов`язано з тим, що у них є залежність, для лікування якої їх туди примусово влаштували їх батьки. ОСОБА_3 також працював психологом в центрі, зокрема, він проводив разом з нею першу її бесіду в центрі, однак вони з ним надалі не бачились, оскільки працювали в різний час. Їх ніхто не повідомляв як вона має працювати, вона самостійно розробляла методики та обирала теми для розмови з приводу їх залежності, обставин особистого життя.

Про те, що пацієнти перебували в центрі примусово та про випадки, що хтось втікав з центру їй не було відомо та про це вона дізналась лише під час досудового розслідування. Також вказала, що вона не бачила у пацієнтів синців, їй особисто ніхто не скаржився на погіршення самопочуття, не повідомляв про те, що їх б`ють, а також вона не бачила таблички з ганебними написами, проте чула розмови між пацієнтами, що їм вводили якісь ін`єкції, однак особисто не бачила, щоб комусь з них робили уколи чи давали якісь таблетки. Також повідомила, що мобільними телефонами пацієнти не користувались, однак їй було відомо, що на вихідні до них приїжджали родичі, однак коли вона перебувала в центрі, то не бачила, щоб до когось приїжджали родичі.

До вказаного центру вона добиралась на велосипеді або автобусом та щоб потрапити всередину - дзвонила в хвіртку, а потім в двері, оскільки вони закривались, а також щоб вийти з центру їй потрібно було про це повідомити хлопцеві, який там постійно знаходився. Також повідомила, що вона не була присутня коли хтось новий з пацієнтів прибував в центр, лише надалі бачила, що з`явився новий пацієнт, а також не бачила, щоб хтось з пацієнтів покидав будинок.

Оголошеними в судовому засіданні документами матеріалів кримінального провадження, зокрема:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського апеляційного суду №01/151н/т від 11 січня 2019 року, згідно якої надано дозвіл на використання інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000202 від 13.03.2018 р. Так, як вбачається із даної ухвали, у провадженні СУ ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за №0000666 від 27.12.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України. Вказане кримінальне провадження 27.12.2018 р. виділене з кримінального провадження №0000202 від 13.03.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.146, ч.3 ст.146 КК України. В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000202 з дозволу Апеляційного суду Тернопільської області було проведено негласні слідчі (розшукової) дії - зняття інформації з телекомунікаційних мереж стосовно ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_3 ; негласне обстеження публічно недоступного місця, з метою встановлення спеціальних технічних засобів аудіо-відео контролю особи стосовно ОСОБА_3 . За результатами проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000202 було складено відповідні протоколи, в яких містяться докази вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_3 , та вказаною ухвалою слідчого судді Тернопільського апеляційного суду від 11 січня 2019 року надано дозвіл на використання зазначеної в них інформації в межах кримінального провадження за №0000666 від 27.12.2018 р.

(а.м.к.п. 138-142 Т.1).

Протоколом від 22 травня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 19.03.2018 р. №01/1101т, починаючи з 16 квітня 2018 р. терміном 31 доба за місцем перебування абонента НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_17 , та інформацією на оптичному диску № 299/9/7, зокрема:

- розмови, які відбувались протягом дня 16 квітня 2018 року у ОСОБА_17 з іншими особами, зокрема ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , щодо втечі з центру особи на ім`я ОСОБА_20 та необхідності його зловити та доставити в центр;

- розмова від 16 квітня 2018 року о 16.20 год. між ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , під час якої вони домовляються про купівлю медичних препаратів; 28 квітня 2018 р. о 22.20 год. ОСОБА_17 та ОСОБА_12 спілкуються про те, що батьки ОСОБА_21 хочуть, щоб його лікували примусово та ОСОБА_17 каже, що для цього згоди ОСОБА_21 не потрібно;

- розмови від 18 квітня 2018 року о 08.47 год. між ОСОБА_17 та ОСОБА_9 про те, що у реабілітантки ОСОБА_22 було знайдено телефон, ОСОБА_9 просить її за це суворо не карати, а також вони спілкуються про те, яким чином телефон міг потрапити до ОСОБА_22 . Також 18 квітня 2018 року о 20.24 год. ОСОБА_17 та ОСОБА_9 розмовляють про те, що в м. Луцьк викрили діяльність такого ж центру, крім цього в даній розмові ОСОБА_11 повідомляє, що діяльність їх центру узгоджена з поліцією. Також в розмовах протягом дня 19 квітня 2018 р. ОСОБА_9 повідомляє ОСОБА_23 про те, що треба буде поїхати в м. Тернопіль, щоб забрати людину, надалі домовляються про те, що людину краще забирати ввечері, щоб не було шуму та щоб не бачили сусіди, бо людина агресивна; під час розмови 21 квітня 2018 р. о 18.51 год. ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_23 про те, що до ОСОБА_24 телефонував ОСОБА_3 , при цьому останнього він назвав психотерапевтом, а також ОСОБА_11 розповів про те, що ОСОБА_25 дали подвійну дозу якогось препарату, від чого їй погано; в розмові 22 квітня 2018 р. о 08.28 год. ОСОБА_11 запитує ОСОБА_26 навіщо він при батьках ОСОБА_27 казав, що вдарить його та що вони через це можуть мати проблеми; 28 квітня 2018 року о 21.14 год. розмовляють про те, що треба забрати людину, але спочатку ввести йому якийсь препарат та лише після цього виводити;

- розмова від 18 квітня 2018 р. о 17.57 год. між ОСОБА_17 та ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_20 знову втік з центру, домовляються про те, що його потрібно знайти та коли вони його знайдуть, слід давати йому якісь медичні препарати по «класичній схемі», щоб він спав; також в розмові 21 квітня 2018 року о 15.15 год. ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_23 про те, що він спілкувався з ОСОБА_28 та домовився з ним про зустріч, при цьому ОСОБА_11 каже, що ОСОБА_29 потрібно буде забрати, на що ОСОБА_7 відповів, що посадить його в автомобіль і привезе; 08 травня 2018 року о 14.48 год. під час розмови ОСОБА_7 повідомляє ОСОБА_23 про те, що потрібно закрити в них хлопця;

- розмова від 18 квітня 2018 р. о 18.11 год. між ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , під час якої ОСОБА_32 повідомляє ОСОБА_33 , що він повинен зустрітись із ОСОБА_28 і привезти його в центр, при потребі застосовувати фізичну силу.

(а.м.к.п. 148-196 Т.1).

Протоколом № 1507т від 09 липня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 05.05.2018 р. №01/1762т, починаючи з 25 травня 2018 р. за місцем перебування абонента НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_13 , та інформацією на оптичному диску № 373/9/7, зокрема:
- розмова від 26 червня 2018 року о 11.14 год. між ОСОБА_13 та ОСОБА_3 , під час якої вони обговорюють те, що в центрі перебувають працівники поліції та відбувається обшук, при цьому ОСОБА_3 повідомив працівникам поліції, що він є другом, часто приїжджає в центр, працює з хлопцями та дівчатами;

- розмова від 26 червня 2018 року о 12.04 год. між ОСОБА_13 та ОСОБА_17 , під час якої ОСОБА_13 розповідає про те, що у ОСОБА_3 обшук не проводився, проте проводиться обшук у « ОСОБА_34 », в якого можуть бути якісь препарати, а також ОСОБА_13 запитує про те, чи в центрі можуть бути якісь заборонені препарати;

- розмови ОСОБА_13 з ОСОБА_17 та ОСОБА_3 про те, що в поліцію надійшли заяви з приводу роботи центру та відносно діяльності центру проводяться перевірки (26 червня 2018 р. о 11.57 год., 26 червня 2018 р. о 21.18 год., 26 червня 2018 р. о 22.31 год. розмови ОСОБА_13 з ОСОБА_17 ; 27 червня 2018 р. о 11.43 год. розмова ОСОБА_13 з ОСОБА_3 ).

(а.м.к.п. 199-216 Т.1).

Протоколом № 1508т/9/7 від 09 липня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 05.05.2018 р. №01/1761т, починаючи з 25 травня 2018 р. терміном на 60 діб, за місцем перебування абонента НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_18 , та інформацією на оптичному диску № 374/9/7, зокрема:
- 03 червня 2018 р. о 15.00 год. під час розмови із невстановленою жінкою ОСОБА_18 повідомляє, що працює завідувачем реабілітаційного центру, який працює в закритому режимі та знаходиться в смт. В. Березовиця; також пояснює, що відбувається після поміщення людини в заклад - спочатку до неї викликають лікарів, потім з нею працюють психологи, психотерапевти; люди перебувають в центрі без телефонів, інтернету, не можуть вийти з центру;

- розмови ОСОБА_18 з ОСОБА_17 , ОСОБА_8 з приводу поміщення осіб в реабілітаційний центр, а також з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 щодо надання реабілітантам медичних препаратів та їх вживання;

- розмова ОСОБА_18 з ОСОБА_13 (з телефону ОСОБА_35 ) 26 червня 2018 р. о 18.19 год., під час якої ОСОБА_13 запитує в ОСОБА_18 щодо того скільки грошей заборгував ОСОБА_20 та чи вилучали у нього грошові кошти під час обшуку; під час розмови ОСОБА_18 з ОСОБА_13 (з телефону ОСОБА_35 ) 26 червня 2018 р. о 18.24 год., остання повідомляє ОСОБА_18 про те, що брат ОСОБА_21 повинен був йому передати позначені грошові кошти;

- розмови від 30 червня 2018 року о 22.14 год. та 02 липня 2018 р. о 14.07 год. між ОСОБА_18 та ОСОБА_36 , з яких вбачається, що центр зачинений та ОСОБА_37 повідомляє, що він приїхав та просить відчинити двері.

(а.м.к.п. 219-236 Т.1).

Протоколом № 1509т/9/7 від 09 липня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 05.05.2018 р. №01/1760т, починаючи з 25 травня 2018 р. терміном 40 діб, за місцем перебування абонента НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_12 , та інформацією на оптичному диску № 372/9/7, зокрема:

- розмова від 26 травня 2018 року о 09.30 год. між ОСОБА_18 та ОСОБА_12 , під час якої ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_18 , що перебуває в смт. В. Березовиця та незабаром під`їде, щоб зробити особі укол;

- розмови з ОСОБА_17 з приводу купівлі медичних препаратів та їх вживання особами, які перебувають в центрі;

- розмова ОСОБА_12 з ОСОБА_36 від 02 липня 2018 р. о 17.21 год. з приводу того, що працівниками поліції проводиться розслідування та здійснювався обшук, ОСОБА_12 дає пораду ОСОБА_38 передивитись які в нього є медичні препарати; 02 липня 2018 р. о 22.39 год. під час розмови ОСОБА_37 повідомляє ОСОБА_12 про те, що підозрює, що в нього вдома будуть проводити обшук, бо він був в центрі, а перевіряють всіх, хто має відношення до справи.

(а.м.к.п. 239 Т.1 67 Т.2).

Протоколом № 1578т/9/7 від 19 липня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 16.05.2018 р. №01/1892т, починаючи з 25 травня 2018 р. терміном 51 доба за місцем перебування абонента НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_17 , та інформацією на оптичному диску № 388/9/7, зокрема в ньому зафіксовано розмови ОСОБА_17 з ОСОБА_12 , ОСОБА_18 з приводу купівлі медичних препаратів, їх вживання особами, які перебувають в центрі, поміщення осіб в центр, а також щодо проведення перевірок діяльності центру працівниками поліції, окрім того зафіксовано:

- розмову ОСОБА_17 з ОСОБА_36 від 21 червня 2018 р. о 13.04 год., під час якої ОСОБА_37 повідомляє, що потрібно забрати в центр людину та для цього йому потрібно буде двох хлопців;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_36 від 26 червня 2018 р. о 10.19 год., під час якої ОСОБА_37 повідомив ОСОБА_17 , що він приїхав в центр та побачив, що там перебувають працівники поліції, які проводять обшук;

- розмови ОСОБА_17 з ОСОБА_39 від 26 червня 2018 р. о 11.55 год., під час якої останній повідомив ОСОБА_17 , що під час проведення обшуку з центру нікого не випускають та не впускають, ОСОБА_17 вказав, що працівники поліції будуть відбирати заяви в осіб, які захочуть покинути центр; 26 червня 2018 р. о 12.48 год., під час якої ОСОБА_17 повідомляє ОСОБА_40 , щоб ОСОБА_41 сказав працівникам поліції, що знайдені таблетки належать йому особисто, бо в нього є рецепт на них, а також, що потрібно, щоб люди залишились в центрі та не писали заяви;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_36 від 26 червня 2018 р. о 14.25 год. з приводу проведених обшуків, зокрема ОСОБА_17 повідомляє, що директором центру є ОСОБА_13 , нею укладено договір щодо приміщення, проте її не впускають в будинок, при цьому повідомляє, що його батько поїхав в Генеральну прокуратуру, щоб вирішити дане питання;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_42 від 26 червня 2018 р. о 18.17 год., під час якої ОСОБА_17 розповідає, що працівники поліції повезли осіб, які перебували в центрі, у відділення поліції, щоб вони писати заяви на ОСОБА_13 про те, що вони примусово перебували в центрі.

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_3 від 28 червня 2018 року о 20.16 год., під час якої ОСОБА_17 повідомив ОСОБА_3 , що він може отримати грошові кошти від ОСОБА_18 , оскільки його вже нема на місці; 30 червня 2018 р. о 10.03 год. ОСОБА_17 під час розмови з`ясовує чи має ОСОБА_3 карточку, на яку б він перераховував йому грошові кошти та о 12.23 год. спілкуються відносно передачі грошових коштів;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_43 від 01 липня 2018 року о 11.06 год., під час якої вони розмовляють про те як повернути людину в центр, а також щоб ця людина забрала заяву, яку написала в поліції; ОСОБА_17 радить їй звернутись до психолога ОСОБА_44 , щоб він переконав людину повернутися в центр;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_3 від 03 липня 2018 р. о 13.50 год. з приводу розслідування справи та обговорюють як можна вирішити дане питання;

- розмова ОСОБА_17 з ОСОБА_3 від 11 липня 2018 р. о 19.20 год., під час якої вони обговорюють, що слід написати особі в заяві про те, що вона прибула в центр реабілітації самостійно за власним бажання, претензій до працівників не має, медикаментозне лікування не отримував. Також ОСОБА_17 вказав, що в заяві слід написати про вдячність ОСОБА_17 , ОСОБА_3

(а.м.к.п. 70 140 Т.2).

При цьому суд не бере до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_45 адвоката ОСОБА_6 в частині недопустимості як доказу вказаного проколу НСРД у зв`язку із тим що протокол підписаний слідчим ОСОБА_46 , а в вступній його частині зазначено, що склав його слідчий ОСОБА_47 . Так як вбачається із змісту протоколу на останній його сторінці проставлений підпис слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_46 , який також мітиться і в графі інформації «Виконав, друкував та гриф секретності надав» з зазначенням прізвища та ініціалів вказаного слідчого. Даний підпис є відмінним від того, який міститься на інших протоколах НСРД складених слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_48 та які долучені до матеріалів судового провадження, а тому суд вважає зазначення в вступній частині вказаного протоколу НСРД прізвища слідчого « ОСОБА_48 » технічною опискою. При цьому в ході судового розгляду стороною захисту не ставилось під сумнів належність підпису в протоколі НСРД саме слідчому ОСОБА_49 .

Висновком експерта № 8-38/19 від 13 лютого 2019 року за результатами судової експертизи відео-, звукозапису, згідно якого:

1. Голос та мовлення особи, зафіксовані у фонограмі:

- файл з назвою 17-57-05.1-51.wav у папці з назвою 2018_04_ 18;

- файл з назвою 18-1 l-01.1-51.wav у папці з назвою 2018_04_18;

- файл з назвою 15-15-02.1-51 .wav у папці з назвою 2018_04_21;

- файл з назвою 14-48-46.1-51.wav у папці з назвою 2018_05_08,

що міститься на носії - компакт диску DVD-R з маркуваннями: «розсекречено №299/9/7 від 26.03.2018», належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

2. Голос та мовлення особи, зафіксовані у фонограмі:

- файл з назвою 13-04-55.1-18.wav у папці з назвою 2018_06_21;

- файл з назвою 19-20-56.1-18.wav у папці з назвою 2018_07_11,

що міститься на носії - компакт диску DVD-R з маркуваннями: «розсекречено №388/9/7 від 17.05.2018», належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Голос та мовлення особи, зафіксовані у фонограмі:

- файл з назвою 10-03-01.1-93.wav у папці з назвою 2018_08_10;

- файл з назвою 10-56-29.1-93.wav у папці з назвою 2018_08_13,

що міститься на носії - компакт диску DVD-R з маркуваннями: «розсекречено №449/9/7 від 13.07.2018», належить гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

4. Запитання «Чи належить голос та мовлення особи, зафіксовані у фонограмі:

- файл з назвою 15-13-59.1-91.wav у папці з назвою 2018_08_10, що міститься на носії компакт диску DVD-R з маркуваннями: «розсекречено №299/9/7 від 26.03.2018», гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не вирішувалось в зв`язку з тим, що на наданому на експертизу оптичному диску Verbatim DVD+R 120min 4.7 GB 16х 120min із наявним на ньому рукописним текстом «№ 229/9/7 від 26.03.2018 Розсекречено» файлу «15-13-59.1-91.wav» не виявлено.

У фонограмі, зафіксованій в файлі «15-13-59.1-91.wav», що міститься на оптичному диску Verbatim DVD+R 120min 4.7 GB 16х 120min із наявним на ньому рукописним текстом «№ 448/9/7 від 13.07.18 Розсекречено» зафіксовано голос та мовлення гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

(а.м.к.п. 223-232 Т.2).

В той же час суд вважає недопустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_3 :

- протокол № 2129т/9/7 від 01 жовтня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 13.07.2018 р. №01/2860т, за місцем перебування абонента НОМЕР_2 , яким користується ОСОБА_17 , та інформація на оптичному диску № 449/9/7 (а.м.к.п. 141-157 Т.2);

- протокол № 2128т/9/7 від 01 жовтня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, що проводилось за ухвалою слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 13.07.2018 р. №01/2861т, за місцем перебування абонента НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_12 , та інформація на оптичному диску № 448/9/7 (а.м.к.п. 158-166 Т.2).

Так, одним із різновидів негласних слідчих (розшукових) дій передбачених КПК України є зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, яка згідно вимог ст.ст. 246, 263 КПК України проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

В ході судового розгляду прокурором надано для дослідження та долучення до матеріалів судового провадження вищезазначені протоколи № 2129т/9/7 від 01 жовтня 2018 р. та № 2128т/9/7 від 01 жовтня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, проте прокурор, як за клопотанням сторони захисту так на вимогу суду з метою підтвердження чи спростування законності проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дії, категорично відмовився надавати суду для їх дослідження ухвали слідчих суддів Апеляційного суду, якими надано дозвіл на їх проведення.

За таких обставин суд не взмозі перевірити законність проведення вказаних негласних слідчих (розшукових) дій, а також відкриття таких ухвал слідчих суддів Апеляційного суду стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України.

Окрім цього, як вбачається із протоколу № 2128т/9/7 від 01 жовтня 2018 р. за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, така слідча дія була проведена в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000202 від 13.03.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, однак в порушення вимог ст.257 КПК України, прокурором не надано ухвали слідчого судді, щодо надання дозволу на використання інформації яка міститься в даному протоколі НСРД у кримінальному провадженні №0000666 від 27 грудня 2018 року про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.146 КК України.

Окрім цього суд вважає недопустимими доказом вини обвинуваченого ОСОБА_3 протокол №1784т/9/7 від 14 серпня 2018 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії: негласного обстеження публічно недоступного місця, з метою встановлення спеціальних технічних засобів аудіо-відео контролю особи, що проводилося за ухвалами слідчого судді Апеляційного суду Тернопільської області від 16 травня 2018 року №01/1884т, №01/1885т, №01/1886т, №01/1887т, №01/1888т, №01/1889т, №01/1890т, №01/1891т, за адресою АДРЕСА_2 (а.м.к.п. 169-192 Т.2), з наступних мотивів.

Згідно ст.252 КПК України фіксація ходу і результатів негласних слідчих (розшукових) дій повинна відповідати загальним правилам фіксації кримінального провадження, передбаченим цих Кодексом. За результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії складається протокол, до якого в разі необхідності долучаються додатки.

Як вбачається із вказаного протоколу НСРД, в якості додатків до нього долучені картки пам`яті та відеокасети з зазначенням їх моделі, об`єму пам`яті, інвентарних та серійних номерів. Проте прокурором не надано суду для дослідження в судовому засіданні даних додатків протоколу НСРД, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості співставити інформацію зазначену в протоколі та яка міститься в додатках долучених до нього, у зв`язку із чим протокол №1784т/9/7 від 14 серпня 2018 року за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії також слід визнати недопустимим доказом в розумінні ст.87 КПК України.

При цьому суд не бере до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_3 щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вона повністю спростовується матеріалами кримінального провадження, зібраними в ході досудового розслідування, оголошеними та дослідженими в судовому засіданні, які суд вважає допустимими доказами в розумінні ст.87 КПК України. Будь-яких даних на підтвердження наведеної позиції обвинуваченим судом не здобуто та сторонами не надано. Натомість таку позицію обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає такою, яка направлена на введення суду в оману та уникнення останніми належного покарання за вчинене.

Таким чином, проаналізувавши наведені обставини, суд, об`єктивно дослідивши та оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази в їх повній сукупності, прийшов до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст.146 КК України, як викрадення людини та незаконне позбавлення її волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який має постійне місце проживання де позитивно характеризується, , має постійне місце роботи, перебуває в шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, його вік та стан здоров`я. Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд не вбачає.

За таких обставин суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі, однак з врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, відсутності обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та позиції потерпілого, який не просить позбавляти його волі, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення правопорушень у майбутньому.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової експертизи відео-, звукозапису № 8-38/19 від 13 лютого 2019 року в сумі 1144,00 грн., які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи речових доказів в межах даного кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової експертизи відео-, звукозапису № 8-38/19 від 13 лютого 2019 року в сумі 1144,00 грн. (одна тисяча сто сорок чотири гривень 00 копійок) в користь держави (УК у м Тернополі/м.Тернопіль/24060300 Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977726 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача: UA0019751 Код класифікації доходів бюджету: 24060300).

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1