Справа № 727/6036/21
Провадження № 1-кп/727/353/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
За участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
потерпілої: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001485 від 04.06.2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Маріуполь, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 02.03.2021 року Вишгородським районним судом Київської області за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на один рік, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний корисливий злочин при наступних обставинах:
Так, невстановлена органом досудового розслідування особа, діючи з корисливих мотивів та прагнучи швидкого особистого збагачення шляхом вчинення злочинів шахрайським способом, перебуваючи у невстановлений час та місці, за невстановлених обставин розробила план злочинної діяльності, що полягав у здійсненні телефонних дзвінків на мобільні та стаціонарні телефони громадян України та повідомлення останнім завідомо неправдивих відомостей про участь у дорожньо-транспортних пригодах їхніх близьких та родичів. При цьому, мала намір заволодіти їхніми грішми шляхом введення в оману та переконання їх щодо необхідності термінового вирішення питання про не притягнення їх близьких та родичів до кримінальної відповідальності.
З метою реалізації свого злочинного умислу шляхом вчинення злочинів шахрайським способом на території міста Чернівці, невстановлена органом досудового розслідування особа 03.06.2021 року у невстановлений час, місці та спосіб, запропонувала ОСОБА_6 спільно вчиняти розроблений ним злочинний план за винагороду у вигляді визначеної частини грошових коштів, отриманих у такий спосіб. При цьому, іншу частину цих коштів він мав переховувати на банківський рахунок, вказаний невстановленою особою, на що останній погодився.
ОСОБА_6 , діючи згідно з спільно розробленим із невстановленою органом досудового розслідування особою планом, 03.06.2021 року прибув до міста Чернівці для вчинення злочину.
Зокрема, біля 16 год. 30 хв. 03.06.2021 року невстановлена органом досудового розслідування особа в телефонній розмові із ОСОБА_7 , використовуючи ефект несподіваності, видаючи себе за працівника поліції, повідомила про те, що її донька скоїла дорожньо-транспортну пригоду, потерпіла від якої перебуває у лікарні.
Скориставшись розгубленим станом та хвилюванням ОСОБА_7 , невстановлена органом досудового розслідування особа, запропонувала їй добровільно передати грошові кошти з метою вирішення питання про не притягнення її доньки до кримінальної відповідальності за фактом нібито спричиненої дорожньо-транспортної пригоди.
ОСОБА_7 , реально сприймаючи повідомлені невстановленою органом досудового розслідування особою обставини та будучи переконаною в тому, що діє в інтересах своєї доньки ОСОБА_4 , оцінивши характер негативних наслідків, які можуть в подальшому настати відносно неї у випадку, якщо вона не передасть грошові кошти, погодилася на цю пропозицію та вказала адресу свого місця проживання.
Отримавши її згоду на передачу грошових коштів, невстановлена органом досудового розслідування особа повідомила потерпілій про те, що до неї прибуде представник поліції, якому вона повинна передати гроші. При цьому вказана особа наказала ОСОБА_7 постійно знаходитись із нею на телефонному зв`язку, не даючи можливості усвідомити події, що відбуваються з метою недопущення здійснення потерпілою телефонних дзвінків до близьких родичів та викриття факту вчинення шахрайських дій.
Після цього біля 16 год. 40 хв. 03.06.2021 року невстановлена органом досудового розслідування особа, використовуючи стільниковий зв`язок, повідомила ОСОБА_6 про необхідність поїздки за адресою АДРЕСА_2 для незаконного отримання грошових коштів у ОСОБА_7 .
У подальшому, біля 17 год. 00 хв. відповідно до заздалегідь розподілених ролей злочинного плану ОСОБА_6 прибув за вказаною адресою, де в дворі будинку АДРЕСА_3 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 50000 гривень.
Після цього, ОСОБА_6 розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 50000 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах вчинив злочин. Він представився ОСОБА_7 помічником слідчого та отримав від неї 50000 гривень. Із вказаних коштів він залишив собі 5000 гривень, а решту перерахував на рахунок невстановленої органом досудового розслідування особи. Завдану шкоду не відшкодував. У вчиненому щиро кається. Цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що 03.06.2021 року її матері зателефонували і повідомили, що за її участю трапилася дорожньо-транспортна пригода. Також незнайома особа повідомила, що для уникнення від кримінальної відповідальності необхідно передати кошти в сумі 50000 гривень. Мати передала обвинуваченому грошові кошти у розмірі 50000 гривень.

Заявлений цивільний позов підтримала. Вказувала на те, що кримінальним правопорушенням їм було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 50000 гривень. Окрім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 вона та мати зазнали моральних втрат, у зв`язку з спричиненими душевними стражданнями, психологічним стресом та погіршенням загального стану. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 25000 гривень.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України відноситься до категорії нетяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше судимий за вчинення корисливого злочину та вчинив новий злочин під час іспитового строку, по місцю проживання характеризується посередньо, є особою молодого віку.

Суд враховує, що ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст. 66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлені.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, наявність претензій у потерпілої особи, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Також, суд, приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції, з урахуванням чого суд вважає, що ступінь небезпечності ОСОБА_6 для суспільства перевищує положення принципу поваги до особистої свободи, а тому суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України.
Таку міру суд вважає необхідною не тільки для покарання ОСОБА_6 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Крім того, потерпілою ОСОБА_4 у ході судового розгляду було заявлено цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50000 грн. 00 коп., завданої вчиненням кримінального правопорушення, а також моральної шкоди у розмірі 25000 грн. 00 грн.
Обвинувачений заявлений цивільний позов визнав повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. У випадках, передбачених законом, цивільний позов може подати прокурор.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
При вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
Під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона, зокрема, у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна.
При цьому майнова шкода - це наслідки кримінального правопорушення , що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи (викрадення, пошкодження, знищення майна), у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат (на відновлення знищеного чи пошкодженого майна, тощо).
Якщо злочин передбачає заподіяння потерпілому шкоди (майнової, моральної чи фізичної), це є підставою виникнення, поряд з кримінальною, також і цивільно-правової відповідальності.
В свою чергу, статтею ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, окрім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні має випливати з пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовній вимоги про стягнення 50000 гривень на відшкодування майнової шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Окрім того, ОСОБА_4 посилалася на те, що злочином їй та матері було завдано моральної шкоди, яка полягає в спричинених душевних стражданнях, психологічному стресі та погіршенням загального стану. Завдану моральну шкоду оцінює в 25000 гривень.

При вирішенні цивільного позову суд виходить із дійсного розміру завданих матеріальних збитків по кримінальному провадженню, які були визнані судом доведеними, а також вимог щодо належності та допустимості доказів у кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує положення Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 р., зокрема п. 4, який встановлює, що відповідно до ст.137 ЦПК (1502-06) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. А також п. 9 вказаної Постанови, згідно якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із наведеного суд вважає, що безумовно потерпіла сторона зазнала певних моральних страждань внаслідок втрати свого майна та має право на відшкодування такої шкоди, а тому з урахуванням повного визнання обвинуваченим позовних вимог в частині завданої моральної шкоди, приходить до висновку про задоволення цивільного позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1, ч.4 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 02.03.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12.10.2021 року.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_6 залишити обрану - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, у розмірі 48230 гривень, а також 25000 гривень у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Речові докази: ДВД диски, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: клопотання ОСОБА_7 рукописним текстом, яке зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ: мобільний телефон «Alkatel S1», який передано на зберігання ОСОБА_8 залишити у власності останнього.

Речові докази: куртку спортивну темно-синього кольору з капюшоном марки «Primark Small»; окуляри чорного кольору «Cheysler», футболка фіолетового кольору марки «Divided» , штани чорного кольору марки «Awivgoss menfashion», мобільний телефон «Самсунг Гелексі S6», картка «Монобанк» № НОМЕР_1 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області повернути ОСОБА_6 .

Речовий доказ: кросівки білого кольору марки «Adidas», які передані на зберігання ОСОБА_6 залишити у власності останнього.

Речові докази: чеки «Ibox» в кількості 8 шт. від 03.06.2021 року, два квитки на потяг на ім`я ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , напрямок Київ-Чернівці, чек на оплату квитків, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: грошові кошти в сумі 1770 гривень, які упаковані в сейф-пакет №SUD 1129333 та передані на зберігання до філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» - повернути потерпілій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1