ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2291/21 Справа № 200/9674/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представника потерпілої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000553 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2021 року щодо
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дороганівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2021 року визнано винуватим ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_12 від призначеного основного та додаткового покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду у сумі 4 545 (чотири тисячі п`ятсот сорок п`ять) гривень 92 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Арешт, накладений на автомобіль «Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , за ухвалою слідчого судді Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 07.03.2017 року скасовано.
Арешт, накладений на автомобіль «Кіа» д/н НОМЕР_2 , за ухвалою слідчого судді Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська від 07.03.2017 року скасовано.
Доля речових доказів та процесуальних витрат вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_11 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до спричинення потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 05.03.2017 року близько 21.15 год. водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Володимира Мономаха з боку вул. Січеславської Набережної у напрямку пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпро.
Під час руху, на перехресті з вулицею Князя Володимира Великого, ОСОБА_7 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю «Кіа» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, справа наліво за напрямком його руху, внаслідок чого допустив з ним зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Кіа» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому передньої стінки лівої гайморової пазухи з явищами гемосинусу, синців у лівій параорбітальній області з переходом у виличну область та на лівій шоці з переходом в підщелепну область, субкон`юктивального крововиливу лівого ока; синців на передній поверхні обох колінних суглобів з переходом на внутрішні та зовнішні поверхні, а також третину гомілок, які за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:
- п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
- дорожній знак 2.1 «Дати дорогу», відповідно до якого водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 «Напрямок головної дороги» - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі, невиконання яких знаходиться у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції, ухвалити новий виправдувальний вирок.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
Так, судом першої інстанції було відмовлено в задоволенні клопотань сторони захисту про допит свідків, судового експерта. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 не підтверджуються доказами.
Захисник зазначає, що в судовому засіданні та під час досудового розслідування обвинувачений пояснив, що 05.03.2017 року близько 21.15 год. він, керуючи автомобілем «Деу Сенс» д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Володимира Мономаха з боку вул. Січеславської Набережної у напрямку пр. Дмитра Яворницького у м. Дніпро. Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Володимира Мономаха на знак Дати дорогу, перед вказаним перехрестям зупинився, після чого, подивившись направо, він побачив світло фар автомобіля і, він вирішив переїхати перехрестя. Коли він практично завершив проїзд перехрестя, то відчув удар в його автомобіль з правого боку. В його автомобілі в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні знаходилася його знайома, яка серйозних тілесних ушкоджень не отримала. Вважає, що Правила дорожнього руху обвинувачений не порушував.
Покази обвинуваченого підтверджуються показами свідка ОСОБА_14 , однак суд безпідставно відхилив ці покази.
Захисник зазначає, що в одних показах свідка ОСОБА_15 , які були прийняті судом до уваги, він почав різко гальмувати, однак зіткнення уникнути не вдалося і він в`їхав у бік автомобіля «Деу», в інших показах свідка ОСОБА_15 ДТП сталося, оскільки йому не вдалося загальмувати. При цьому, факт відсутності слідів гальмування встановлено висновком судово-автотехнічної експертизи. Покази свідка ОСОБА_15 про те, що він рухався по головній дорозі, і напрямку до зіткнення з автомобілем Деу не змінював, суперечать встановленими даним на схемі ДТП, а також механізму та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_9 .
Крім того, згідно з показами свідка ОСОБА_16 саме автомобіль Деу врізався в автомобіль Кіа.
Захисник вказує, що вилучення карти пам`яті з відео реєстратора, який був обладнаний в автомобіль Кіа, за показаннями свідка ОСОБА_17 , було відтворено без процесуального оформлення, що свідчить про особисту зацікавленість або службову недбалість посадової особи, яка проводила огляд місця події. Сторона захисту була позбавлена можливості допитати в судовому засіданні слідчого в якості свідка.
Також захисник зазначає, що положення п.п. 9.2 та 10.1 ПДР водій автомобіля Кіа в даній дорожній обстановці не виконав, оскільки зіткнення сталося на перехресті проїзних частин, на відстані 9,1 м. від лівого краю проїзної частини, в напрямку руху автомобіля Кіа, що свідчить про факт перестроювання Кіа перед зіткненням із середнього ряду в перший ряд.
При цьому, абсолютно незрозуміло, що є джерелом визначення швидкості Деу і немає ніяких об`єктивних доказів руху Деу саме з цією швидкістю. При цьому, суд не дав ніякої оцінки твердженням захисту про те, що при швидкості 60 км/год, автомобіль за одну секунду долає відстань 17 метрів. При цьому, автомобіль Деу міг їхати зі швидкістю не більше 30 км/год і в цьому випадку віддаленість від місця зіткнення Кіа становила б 18,2 м. Тому, при своєчасному гальмуванні Кіа зіткнення б з Деу не відбулося, що свідчить про те, що водій ОСОБА_18 в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, зобов`язаний був діяти відповідно до з п. 12.3 ПДР.
Крім того, в повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 керував автомобілем Деу з реєстраційним номером НОМЕР_3 , однак ОСОБА_7 автомобілем з таким номером не управляв.
Також вирок суду не було проголошено 05 травня 2021 року о 09.00, не було роз`яснено порядок та строк його оскарження.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги захисника обвинуваченого, просили її задовольнити в повному обсязі.
Потерпіла та представник потерпілої заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Мотиви апеляційного суду.
У відповідності до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу змісту показань свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні і підтвердили його вину, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, висновків експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Судом першої інстанції обґрунтовано покладено в якості доказів вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, зокрема показання свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що 05.03.2017 року він, керуючи автомобілем Кіа», рухався по вул. Володимира Великого у напрямку вул. Європейської, зі швидкістю близько 50-60 км/год. В автомобілі на передньому сидінні в якості пасажира знаходилася його знайома ОСОБА_9 . Під`їжджаючи до перехрестя з вул. Володимира Мономаха, він побачив, як з боку вул. Січеславської Набережної зліва направо по ходу його руху наближається автомобіль «Деу». Під час руху по вул. Володимира Великого світлофор працював у режимі жовтого миготіння і, оскільки він рухався по головній дорозі, він продовжив рух. Коли він виїхав на перехрестя, автомобіль «Деу» також не зупиняючись, виїхав на перехрестя, після чого він почав різко гальмувати, однак зіткнення уникнути не вдалося і він в`їхав у бік автомобіля «Деу». Водій автомобіля «Деу» ОСОБА_7 перед перехрестям рухався і не зупинявся.
Також вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується показаннями свідка ОСОБА_16 , який у суді пояснив, що 05.03.2017 року він на автомобілі «Шкода» рухався по вул. Володимира Великого у ряду за автомобілем «Кіа» на відстані близько 5 метрів. Під час руху на перехресті з вул. Володимира Мономаха з боку Січеславської Набережної виїхав автомобіль» «Деу», який врізався в автомобіль «Кіа». Від удару автомобіль «Деу» відкинуло на протилежну сторону до будівлі.
Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_7 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.
Всі вищевикладені показання свідків узгоджуються з іншими належними і допустимими письмовими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо критичного ставлення до показів свідка ОСОБА_19 про обставини і механізм ДТП, оскільки вони дані з відчуттям помилкового співчуття до обвинуваченого, з яким свідок особисто знайома, та бажанням пом`якшити відповідальність обвинуваченого. Крім того, її покази суперечать зібраним у справі і дослідженим в суді доказам послідовним показам свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , а також письмовим доказам по справі, тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Посилання захисника обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що не всі свідки були допитані в суді, є безпідставними, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях суду першої інстанції, з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Так, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.03.2017 року, і схеми до нього, ДТП сталося в районі перехрестя вул. Володимира Мономаха та вул. Князя Володимира Великого, на якому відповідно до встановлених знаків дорожнього руху вулиця Володимира Великого є головною дорогою, та яке на момент ДТП було нерегульованим, оскільки світлофорні об`єкти працювали у режимі жовтого миготіння (т. 1 а.с. 3-9).
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 також підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 6/10.1-329 від 21.04.2017 року, у даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, водій автомобіля «Деу» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля «Деу» ОСОБА_7 мав технічну можливість не допустити даної пригоди діючи у відповідності з вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, дії водія автомобіля «Деу» ОСОБА_7 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, і зазначені порушення знаходяться у причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. Водій ОСОБА_13 у даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. В дорожній ситуації, водій автомобіля «Кіа» ОСОБА_13 не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортних засобів. З технічної точки зору, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля «Кіа» ОСОБА_13 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б з знаходилися у причинному зв`язку з даною пригодою, що спростовує доводи апеляційної скарги в тій частині, що водій ОСОБА_18 в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, зобов`язаний був діяти відповідно до п. 12.3 ПДР.
Отже, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми і приходить до висновку, що вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведено поза розумним сумнівом.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні, та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Посилання захисника на те, що йому було відмовлено в задоволенні клопотання про виклик та допит експерта автотехніка, не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з журналу судового засідання та аудіозапису процесу 14.02.2018 року судом було відмовлено в задоволенні клопотання захисника про виклик експерта з підстав його необґрунтованості, а саме відсутності посилань саме з якою метою його бажає викликати сторона захисту та передчасності, оскільки на той момент судового розгляду письмовий доказ висновок автотехнічної експертизи не був досліджений.
Не можна погодитись з посиланням захисника в апеляційній скарзі на те, що огляд місця події було проведено із порушенням вимог закону, то і вони є безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Апеляційним судом встановлено, що огляд місця дорожньо-транспортної пригоди було здійснено в присутності двох понятих та безпосередньо обвинуваченого ОСОБА_7 , однак будь-яких заяв та зауважень від учасників огляду місця дорожньо-транспортної пригоди не надходило (т. 1 а.с. 3-8), а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не приймаються до уваги. Даний протокол складений у відповідності до вимог ст.ст. 104, 237 КПК України, за участі двох понятих, правових підстав для визнання даного протоколу недопустимим доказом, колегія суддів не вбачає.
Посилання сторони захисту на те, що зіткнення сталося на перехресті проїзних частин, на відстані 9,1 м. від лівого краю проїзної частини, в напрямку руху автомобіля Кіа, що свідчить про факт перестроювання Кіа перед зіткненням із середнього ряду в перший ряд, спростовується даними протоколу огляду від 05.03.2017 року місця ДТП та схеми складеної до нього, оскільки остання не містить будь-яких позначень місця зіткнення автомобілів, а натомість схема складена під час проведення слідчого експерименту 05.04.2017 року з участю обвинуваченого ОСОБА_7 містить такі позначення і зазначені дані встановлювалися саме зі слів тільки обвинуваченого. Тому версія сторони захисту щодо механізму ДТП в якому причиною зіткнення стали саме дії водія ОСОБА_13 , який змінив напрямок руху нічим об`єктивно не підтвердилися, окрім того і сам обвинувачений під час його допиту в судовому засіданні не зазначав про саме такі обставини і механізм ДТП.
Посилання захисника на те, що в повідомленні про підозру вказано, що ОСОБА_7 керував автомобілем Деу з реєстраційним номером НОМЕР_3 , однак ОСОБА_7 автомобілем з таким номером не керував, колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не вплинуло на висновки суду про подію кримінального правопорушення, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не позначилось на правильності кваліфікації його дій та на справедливості призначеного обвинуваченому виду та розміру покарання.
Доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду, є необґрунтованими, оскільки на підставі тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою досліджені обставини зазначеного у вироку кримінального правопорушення. Під час досудового слідства та при розгляді справи в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи.
Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду, на що є необґрунтовані посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги про те, що вирок суду не було проголошено 05 травня 2021 року о 09.00, не було роз`яснено порядок та строк його оскарження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки як вбачається з журналу судового засідання вирок суду було проголошено 05 травня 2021 року о 10:45:27, а відсутність ОСОБА_7 в залі судового засідання 05 травня 2021 року під час проголошення вироку не є підставою для визнання вироку незаконним.
Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 КПК України, визнається істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування судового рішення. Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК України, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження. Тобто, для прийняття рішення щодо того чи являється відсутність обвинуваченого в судовому засіданні під час здійснення судового провадження підставою для скасування судового рішення, слід визначити яким чином така відсутність вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав. Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду по справі № 445/1095/16-к від 04.11.2020 та №125/163/17 від 29.09.2020.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, брав участь у дослідженні доказів, виступав у судових дебатах та звертався до суду з останнім словом, після чого суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі. При цьому, учасникам судового провадження було повідомлено час проголошення судового рішення, а саме: 05 травня 2021 року о 09.00, що підтвердили під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник. Однак, під час проголошення вироку 05 травня 2021 року обвинувачений ОСОБА_7 був відсутнім.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК України судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. На виконання зазначених приписів суд після виходу з нарадчої кімнати 05 травня 2021 року о 10:45:27 негайно проголосив вирок. Як вбачається з наявної в матеріалах провадження розписки, обвинувачений ОСОБА_7 07 травня 2021 року отримав копію вироку суду від 05 травня 2021 року.
Відсутність ОСОБА_7 в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.
При цьому, розбіжностей між текстом вироку, який було оголошено 05 травня 2021 року під звукозапис, та його письмовим варіантом не встановлено.
Крім того, вимога захисника в апеляційній скарзі ухвалити виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 взагалі не ґрунтується на положеннях ч. 1 ст. 407 КПК України, якою передбачені повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до яких не входить ухвалення виправдувального вироку. Суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 417 КПК України має право лише скасовувати обвинувальний вирок чи ухвалу і закрити кримінальне провадження.
Посилання захисника на те, що судом першої інстанції зазначена дата ухвалення вироку 05 травня 2020 року, замість правильної 05 травня 2021 року, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене не відноситься до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для зміни або скасування судового рішення, та захисник не вказує яким чином ця обставина могла вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та навпаки спростовується матеріалами кримінального провадження, зокрема журналами судових засідань від 30 квітня 2021 року, 05 травня 2021 року, а також була підтверджена під час апеляційного розгляду самим обвинуваченим та його захисником.
Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2021 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4