Номер провадження 1-кп/641/259/2022 Справа № 641/593/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2022 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001649 від 29.07.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, громадянина України, з середньою загальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 за контрактом, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27.04.2018 року № 91 солдата запасу ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця -помічника гранатометника 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Вночі з 28.07.2020 року на 29.07.2020 року ОСОБА_3 перебував біля магазину "Посад", що розташований за адресою: м. Харків, вул. Мухачова, 10, де в нього виник конфлікт з малознайомим йому ОСОБА_7 .. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення останньому будь-яких тілесних ушкоджень, для чого ОСОБА_3 пішов до квартири свого знайомого за адресою: АДРЕСА_3 , взяв молоток, після чого приблизно о 02:00 29.07.2020 року повернувся за адресою: АДРЕСА_4 . В ході подальшого конфлікту з малознайомим ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, ОСОБА_3 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись обличчям до ОСОБА_7 , утримуючи в правій руці наявний в нього молоток, спричинив молотком два удари ОСОБА_7 в ділянку щелепи зліва, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді переламу лівої виличної кістки без зміщення, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я, що підтверджено висновком експерта № 12-14/590-А/20 від 17.08.2020 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, в скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що 28.07.2020 року знаходився у відпустці та перебував у м. Харкові. Ввечері 28.07.2020 року перебував у стані алкогольного сп`яніння. Біля магазину "Посад" у нього виник конфлікт з раніше йому не знайомими особами. Потерпілий ОСОБА_7 вдарив його в обличчя, після чого ОСОБА_3 вдарив його у відповідь.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні 28.09.2021 року пояснив, що 28.07.2020 року він, його друг та його дружина відпочивали у парку Артема. Потім підійшли до магазину, біля якого був раніше знайомий їм ОСОБА_8 , який має психічні відхилення та проживає поряд з магазином. Обвинувачений ОСОБА_3 став прискіпливо ставитись до ОСОБА_8 , вже доходило до бійки, тоді ОСОБА_7 сказав обвинуваченому, щоб залишили ОСОБА_8 в спокої. Обвинувачений та його знайомий пішли геть, але через деякий час повернулись. ОСОБА_7 пішов їм на зустріч, однак, порівнявшись з обвинуваченим та його знайомим, потерпілий отримав 2 удари по голові. Викликали швидку медичну допомогу, яка відвезла ОСОБА_7 до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР, де йому зробили знімок та виявили тріщину щелепи.

У судове засідання 27.01.2022 року потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, подав заяву про проведення судового розгляду без його участі. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи та судом встановлено, що він вірно розуміє ці обставини, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, вислухавши думку учасників судового процесу та роз`яснивши їм правові наслідки застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , судом встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є ветераном війни - учасником бойових дій, має зареєстроване місце проживання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Суд також враховує досудову доповідь від 08.11.2021 року, складену Куп`янським районним сектором № 3 філії ДУ "Центр пробації" в Харківській області, згідно якої центр пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, негативне ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді трьох років обмеження волі, суд призначає покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи ступінь і характер суспільно-небезпечного діяння, відомості про особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує його покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, а тому наявність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком. На період іспитового строку суд покладає на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_7 , ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2021 року повернуто ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2020 року накладено арешт на металеву палку з гумовою рукояткою, яка складається з двох секцій загальною довжиною приблизно 55 см, яка в ході огляду місця події була вилучена; верхів`я молотку довжиною приблизно 10 см, що виготовлено з металу, яке було вилучене під час огляду місця події.

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи, що в подальшому в застосуванні даного заходу відпала потреба, суд приходить до висновку про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2020року по справі № 641/5842/20.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_3 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме: 653 грн. 08 коп. витрат на проведення судово-криміналістичної експертизи холодної зброї № 10/3/430СЕ-20 від 26.08.2020 року.
Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 653 грн. 08 коп. витрат на проведення судово-криміналістичної експертизи холодної зброї № 10/3/430СЕ-20 від 26.08.2020 року.
Арешт, накладений ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2020 року, на металеву палку з гумовою рукояткою, яка складається з двох секцій загальною довжиною приблизно 55 см, верхів`я молотку довжиною приблизно 10 см, що виготовлено з металу,- скасувати.
Речові докази: металеву палку з гумовою рукояткою, яка складається з двох секцій загальною довжиною приблизно 55 см, верхів`я молотку довжиною приблизно 10 см, що виготовлено з металу, які згідно квитанцій № 01211 та № 01231 передані на зберігання до камери схову Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1