Справа № 308/923/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні в м.Ужгород за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000008 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Алма-Ата Казахстан, громадянки України, українки, не працюючої, з середньою спеціальною освітою, розлученої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04 жовтня 2021 року до покарання у виді 80 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження.
Органом досудового розслідування встановлено, що 10.11.2021 на виконання до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» надійшло розпорядження та вирок Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2021 відносно засудженої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , в той же день був прийнятий до виконання.
Того ж дня (10.11.2021), з метою постановки на облік вищезазначеної громадянки працівником пробації був направлений виклик, в якому днем явки було вказано 19.11.2021, про що свідчить корінець виклику.
Засуджена ОСОБА_3 з`явилась до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, де була поставлена на облік, а також ознайомлена з вироком Ужгородського міськрайонного суду та умовами відбування покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
В цей же день ОСОБА_3 отримавши направлення до КП «УККП» повинна була приступити до відпрацювання громадських робіт з 24.11.2021, однак 01.12.2021 надійшло повідомлення, що засуджена ОСОБА_3 , до відбування покарання у виді громадських робіт не приступила.
Після чого, 01.12.2021 на адресу засудженої надіслано виклик, про явку ОСОБА_3 до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» з приводу з`ясування причин неявки до КП «УККП», для відпрацювання громадських робіт, в якому днем явки було зазначено 08.12.2021, однак на вказану дату засуджена не з`явилась, про причини неявки не повідомила, в результаті чого працівником пробації був направлений повторний виклик, в якому днем явки було вказано 16.12.2021.
З`явившись до Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» 16.12.2021 від ОСОБА_3 , було відібрано письмове пояснення з приводу її неявки до КП «УККП». для відбування покарання в виді громадських робіт, в якому вона повідомила, що для відпрацювання громадських робіт вона не з`являлась тому, що має двох неповнолітніх дітей, які хворіли, однак з цього приводу до лікарів не зверталась. Після чого засудженій було винесено письмове попередження про порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт.
Того ж дня ОСОБА_3 (16.12.2021) було видано повторне направлення до КП «УККП»,згідно якого вона повинна була з`явитися до вказаної установи та приступити до відпрацювання громадських робіт з 17.12.2021, однак на вказану дату ОСОБА_3 не з`явилась про причини неявки не повідомила.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Положеннями ч. 2 та ч.3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , яка складена в присутності її захисника, в якій ОСОБА_3 зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389КК України; згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставини; згідна з розглядом обвинувального акта за її відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Крім того, їй роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Крім цього, відповідно до вимог ч.1 ст.302 КПК України прокурором в обвинувальному акті заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
На підставі ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України оскільки судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений за ч.2 ст.389 КК України, а саме: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення.
Обвинувачена ОСОБА_3 , інтереси якої представляє захисник ОСОБА_4 обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, аналізуючи наведене, оцінивши докази зібрані під час досудового розслідування, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 в ухиленні засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт, доведена повністю і її дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України.
Згідно з ч. 2 ст.50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченій покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком, вчинений умисно, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченої, яка має на утриманні двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за отриманням медичної допомоги у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини Залежностей» Закарпатської обласної ради не зверталася, під наглядом не перебуває, раніше засуджена вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року (справа №308/9147/21), за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді арешту бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч.3 ст.60 КК України, щодо призначення такого виду покарання.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами покарання»: «За сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Призначаючи покарання за кількома вироками, суд повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК».
Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше судима вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року до покарання у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин.
Із подання інспектора Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 29.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_3 за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 04.10.2021 року відпрацювала 12 годин громадських робіт.
Суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року у виді 68 годин громадських робіт, що відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 8 (восьми) дням арешту.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст. 12, 50, 71, 72, 389 КК України суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 жовтня 2021 року, виходячи із правил, передбачених п.4 ч.1 ст.72 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту її фактичного затримання.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області ОСОБА_1