Суддя ОСОБА_1
Справа № 610/797/19
Провадження № 1-кп/644/116/22
УХВАЛА
Іменем України

10 лютого 2022 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

перекладача - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000763 від 25.07.2018 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , 1982 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України;

ОСОБА_6 , 1988 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом, складеним у кримінальному провадженні по обвинуваченню: ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Прокурором заявлені клопотання про продовження строку тримання під вартою кожного з обвинувачених на шістдесят днів. Клопотання мотивовано тим, що на теперішній час у кримінальному провадженні у відношенні обвинувачених продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого їх ухилення від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення нового злочину, і застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити судовий розгляд кримінального провадження.

Обвинувачені та їх захисники проти задоволення клопотання прокурора заперечували, захисник ОСОБА_7 вважав можливим зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні ОСОБА_5 , на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого під вартою, оскільки його підзахисний має сім`ю та міцні соціальні зв`язки, покази допитаної в судовому засіданні в якості свідка слідчої ОСОБА_9 свідчать про добровільне прибуття обвинувачених до правоохоронного органу, що виключає наявність такого ризику, як ухилення від суду, троє потерпілих вже допитані в судовому засіданні, що суттєво знижує ризик можливого впливу на них з боку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_8 посилалася на тривале тримання її підзахисного під вартою і вважала можливим зміну запобіжного заходу, обраного у відношенні нього, на заставу.

Вислухавши прокурора, потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , обвинувачених та їх захисників, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що клопотання прокурора обґрунтовано та підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Балаклійського районного суду Харківської області від 03.08.2018 у відношенні обвинувачених обраний запобіжний захід у вигляді тримання їх під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами суду, останній раз - ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 до 11.02.2022. Зазначений строк спливає.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною першою даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

З урахуванням вимог ч. 5 ст. 9 КПК України судом при вирішенні питання про запобіжний захід враховується практика Європейського суду з прав людини, згідно якоїсама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання чи продовження дії запобіжного заходу, але, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
На підставі наявних матеріалів судового провадження суд вбачає наявним у кримінальному провадженні ризик того, що, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть переховуватися від суду, при цьому обґрунтованість цього ризику полягає в тому, що можливість призначення їм за вчинення кримінального правопорушення покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років може викликати загрозу їх втечі, про що викладено правову позицію в рішенні ЕСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії».
Відповідно до матеріалів судового провадження, обвинувачений ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, ці його судимості не зняті та не погашені, вчинив інкримінований йому злочин під час іспитового строку за попереднім вироком; обвинувачений ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, зареєстрованого місця проживання в Україні не має, що свідчить про відсутність у обвинувачених стійких соціальних зв`язків, а також, приймаючи до уваги те, що після вчинення інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, вони залишили місце його вчинення, суд вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про можливість ухилення обвинувачених від суду.
Також, у кримінальному провадженні наявним є ризик можливого вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, оскільки легальних офіційних джерел доходів вони не мають, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, до вчинення якого ретельно готувалися, що у своїй сукупності свідчить про їх підвищену суспільно небезпечну поведінку.
На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, усі потерпілі та свідки не допитані, а тому продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на них з боку обвинувачених.
На підставі наведеного суд дійшов висновку, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання у відношенні обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання їх під вартою не перестали існувати і продовжують зберігатися, а саме: існує ризик того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, і застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі застави, не зможе запобігти цим ризикам і забезпечити дієвість кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 314 317 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , 1982 року народження, і ОСОБА_6 , 1988 року народження, на шістдесят днів кожного, а саме: до 09 квітня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1