Справа №754/6295/20 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/221/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

04 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено, в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовлено. Продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18 лютого 2022 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, враховуючи у сукупності тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , а саме за п.2 ч.2 ст. 115 КК України, дані, які характеризують особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дійшов висновку, що на даний час продовжують існувати ризики, визначені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , подавапеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , на особисте зобов`язання.

Свої апеляційні вимоги захисник обґрунтовує тим, що судом не прийнято до уваги, що до матеріалів кримінального провадження долучений висновок повторної комісійної експертизи №031-116-2021 від 30.11.2021 року, який свідчить про цілковиту невинуватість обвинуваченого, оскільки за результатами експертизи дії обвинуваченого не знаходиться у причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Окрім того, захисник вказує, що судом не враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, добру репутацію, наявність місця проживання, а також стадію кримінального провадження, в силу якої на неї складно впливати шляхом перешкоджання, сумлінну поведінку обвинуваченого, яка виразилась у повному сприянні слідству та інші фактори, які дозволяють стверджувати про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, чого недостатньо для застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також захисник вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доказам, наданим прокурором на підтвердження наявності реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме їх цілковитій відсутності. Крім цього, судом не надано оцінки тому, що відсутні будь-які нові докази реальності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що автоматично зменшуються з плином часу, а в даному випадку через 1,5 роки дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції при розгляді питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримано та враховано всі обставини, за яких таке продовження можливе.

Так, судом першої інстанції були заслухані пояснення прокурора, обвинуваченого та його захисників для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття рішення.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , належним чином дослідив всі обставини, які мають значення для вирішення даного питання, врахував те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, за яке кримінальним законом передбачено покарання, зокрема, у виді довічного позбавлення волі, не має визначеного роду занять та постійного джерела доходів, а також те, що продовжують інсувати ризики того, що обвинувачений може ухилятися від суду, здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою уникнення кримінальної відповідальності, суспільна небезпека вказаної особи є настільки високою, що застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, аніж такого виняткового як тримання від вартою, на даний час неможливе.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу обвинуваченого, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Отже, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

Також не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, твердження захисника про те, що судом не надано оцінки тому, що відсутні будь-які нові докази реальності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що автоматично зменшуються з плином часу, так як наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинуваченийможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та які на час розгляду питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою жодним чином не зменшились і в сукупності з даними про особу останнього, на даному етапі провадження, вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного йому запобіжного заходу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам захисника про те, що судом не прийнято до уваги, що до матеріалів кримінального провадження долучений висновок повторної комісійної експертизи №031-116-2021 від 30.11.2021 року, який свідчить про цілковиту невинуватість обвинуваченого, оскільки за результатами експертизи дії обвинуваченого не знаходиться у причинному зв`язку зі смертю потерпілого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, а не інший запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, як про це просить захисник, має забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 рокупро продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя