ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1237/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/491/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 р.,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період доби з 22:00 год. по 06:00 год. з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Встановлено строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 30 січня 2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постанови нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що під час судового розгляду не доведено обставин для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічну пору доби для забезпечення процесуальної поведінки підзахисного, так як з часу прибуття у відділ поліції ОСОБА_8 поводив себе належно.

Стверджує, що підозра у вчиненні інкримінованих її підзахисному кримінальних правопорушень є необґрунтованою та недоведеною, а доводи прокурора про ухилення ОСОБА_8 від виконання обов`язків підозрюваного та зухвалого ставлення до вимог працівників поліції, а саме неналежної процесуальної поведінки, голослівними.

Зазначає, що підозрюваний має постійне місце проживання в с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, де мешкає разом із малолітнім сином, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що крім цього на утриманні у підозрюваного перебуває ще двоє малолітніх дітей.

Наголошує на тому, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, відтак вищенаведе свідчить про міцні соціальні зв`язки, які не були враховані слідчим суддею при постановленні рішення.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 не ухилявся від виконання обов`язків підозрюваного. Так, під час досудового розслідування ОСОБА_8 жодного разу належним чином не було вручено повістку про виклик до органів досудового розслідування. Стверджує, що в цей час її підзахисний не переховувався та фактично перебував по місцю свого проживання в с. Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, де займався вихованням дітей. Зокрема, щоранку возив свого малолітнього сина, ОСОБА_9 , на навчання в Старопочаївську загальноосвітню школу I-III ст.

Вказує, що про винесену слідчим постанову про оголошення в розшук від 23 листопада 2021 року ОСОБА_8 дізнався під час затримання, яке відбулось 30 листопада 2021 року. Відтак, зазначені в ухвалі ризики, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, ухилятись від виконання обов`язків підозрюваного є безпідставними та не відповідають дійсності.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з наведених в ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, слідчим СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України та ст. 126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.05.2000 у Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.09.2019 розірвано шлюб між вказаними особами. У зв`язку із цим, враховуючи частину 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_8 є кривдником -особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

04.12.2019 у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на завдання побоїв щодо своєї колишньої дружини, тобто у вчиненні фізичного насильства щодо своєї колишньої дружини - ОСОБА_11

04.12.2019 близько 23:00 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 перебував у приміщенні власного житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на завдання ОСОБА_11 побоїв.

Реалізуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, у зазначений вище час та у вказаному місці ОСОБА_8 умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_11 . Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, 18.09.2020 близько 09:00 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи на території Старопочаївської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів, що за адресою: вулиця Шевченка, 65, село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вчинив фізичне насильство щодо свої дружини. Так, ОСОБА_8 перебуваючи, у зазначений вище час та у вказаному місці, вчинив словесну суперечку із ОСОБА_11 . У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на завдання ОСОБА_11 побоїв.

ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, у зазначений вище час та у вказаному місці умисно наніс два удари кулаком правої руки та правою ногою в область обличчя та лівої ноги ОСОБА_11 . Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КК України, тобто в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

18.05.2000 у Почаївській міській раді Кременецького району Тернопільської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 24.09.2019 розірвано шлюб між вказаними особами. У зв`язку із цим, враховуючи частину 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ОСОБА_8 є кривдником -особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом кримінального правопорушення, пов`язаного із домашнім насильством.

04.12.2019 у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на завдання побоїв щодо своєї колишньої дружини, тобто у вчиненні фізичного насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_11 .

Встановлено, що 04.12.2019 близько 23:00 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_8 перебував у приміщенні власного житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на завдання ОСОБА_11 побоїв.

Реалізуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, у зазначений вище час та у вказаному місці ОСОБА_8 умисно наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_11 . Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, 19.12.2019 близько 23:00 години ОСОБА_8 прийшов у житловий будинок, що по АДРЕСА_2 , (на даний час АДРЕСА_3 , у якому проживає його колишня дружина ОСОБА_11 . В цей момент між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка, під час якої в ОСОБА_8 винник протиправний умисел спрямований на спричинення умисного тілесного ушкодження ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_8 в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи у спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_11 , маючи умисел на заподіяння фізичних страждань своїй колишній дружині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно підійшов до потерпілої, яка в цей час перебувала на ліжку, та кулаками обох рук наніс шість ударів по обличчі ОСОБА_11 .

В результаті своїх умисних дій ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді травми голови - закритої черепно-мозкової травми у виді струсу головного мозку із зовнішніми ушкодженнями - рани і синця верхньої повіки правового ока, синця із забиттям м`яких тканин нижньої повіки правого ока з поширенням на виличну ділянку, зламу коронкової частини першого верхнього лівого зуба та крововиливу і садна слизової оболонки нижньої губи, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 18.06.2021, який відповідно до ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25.08.2021 залишений без змін, ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Також ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, 10.06.2020 близько 15 години З0 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно вчинив психологічне насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_11 , а саме безпричинно словесно ображав, виражався в сторону потерпілої нецензурною лайкою, принижував гідність, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, ОСОБА_8 продовжуючи свій протиправний умисел, 18.09.2020 близько 09:00 години (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи на території Старопочаївської загальноосвітньої школи І-ІП ступенів, що за адресою: вулиця Шевченка, 65, село Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, вчинив фізичне насильство щодо свої дружини. Так, ОСОБА_8 , перебуваючи у зазначений вище час та у вказаному місці, вчинив словесну суперечку із ОСОБА_11 . У цей момент у ОСОБА_8 виник умисел на завдання ОСОБА_11 побоїв.

ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, у зазначений вище час та у вказаному місці умисно наніс два удари кулаком правої руки та правою ногою в область обличчя та лівої ноги ОСОБА_11 . Внаслідок нанесених ударів, ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 побоїв, що не спричинили тілесних ушкоджень.

Також ОСОБА_8 , продовжуючи свій протиправний умисел, в порушення ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 ЦК України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканість; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, 31.03.2021 близько 12 годині 30 хвилин (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходячись за місцем фактичного проживання своєї колишньої дружини, що по АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно вчинив психологічне насильство відносно колишньої дружини - ОСОБА_11 , а саме безпричинно словесно ображав, виражався в сторону потерпілої нецензурною лайкою, принижував гідність, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Зазначені протиправні дії ОСОБА_8 вчиняв у присутності малолітнього сина - ОСОБА_12 .

Таким чином, ОСОБА_8 систематично, а саме: 04.12.2019, 19.12.2019, 10.06.2020, 18.09.2020 та 31.03.2021 вчиняв домашнє насильство у формі фізичного та психологічного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_11 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин та заподіяно шкоду здоров`ю, особистим правам та інтересам ОСОБА_11 , наданих їй Конституцією України, правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

13 жовтня 2021 року ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України та ст. 126-1 КК України.

23 листопада 2021 року слідчий СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_13 звернулась до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_14 , у задоволенні якого відмовлено ухвалою слідчого судді від 30 листопада 2021 року.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання слідчого, слідчий суддя, встановивши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ст. 126-1 КК України, із врахуванням особи підозрюваного, зокрема того, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, на його утриманні перебуває малолітній син, який з ним проживає, прийшов до висновку, що підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби із покладенням на останнього певних обов`язків, оскільки, на думку суду, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Разом з тим, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст. 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя, чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

При судовому розгляді клопотання слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя правильно виходив з того, що матеріали клопотання містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не містять переконливого обгрунтування, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а тому правомірно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України та ст. 126-1 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованих злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як домашній арешт, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Посилання сторони захисту на відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КК України та ст. 126-1 КК України, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у: протоколах допиту потерпілої ОСОБА_11 від 20 грудня 2019 року, 14.04.2021 року; протоколах додаткового допиту потерпілої ОСОБА_11 від 21.09.2021 року, 22.10.2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 24.06.2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 18 травня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 18 травня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 18 травня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_19 від 29 червня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_20 від 12 липня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_21 від 25 травня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_22 від 26 серпня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_23 від 10 вересня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_24 від 24 вересня 2021 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_25 від 23 листопада 2021 року; висновку судово-медичної експертизи №23 від 29 травня 2020 року тощо.

Окрім наявної обґрунтованої підозри слідчий суддя, на думку колегії суддів, правильно зазначив, що у даному кримінальному провадженні існують ризики, наведені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведені прокурором в судовому засіданні, а саме підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; продовжувати злочинну діяльність.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя врахував особу ОСОБА_8 , його вік, стан здоров`я, наявність малолітнього сина на утриманні, який з ним проживає, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, вчинення підозрюваним нетяжких злочинів, та прийшов до вірного висновку, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваного слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи захисника в частині відсутності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому є непереконливими.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Кременецького районного суду від 03 листопада 2021 року було задоволено клопотання слідчого про привід підозрюваного ОСОБА_8 , а ухвалою Кременецького районного суду від 23 листопада 2021 року надано дозвіл на затримання підозрюваного, оскільки останній на виклики суду не з`являвся і по місцю свого проживання відсутній.

На думку колегії суддів, дані обставини безпосередньо свідчать про ризик можливості ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте захисником у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, слідчим суддею при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а тому зазначені в апеляційній скарзі підстави, в яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не є безумовно визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, виходячи із норм Глави 18 КПК України, згідно якої питання щодо застосування запобіжних заходів належить до виняткової компетенції слідчого судді, правомірно відмовив у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та прийшов до правильного висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. по 06:00 год. з покладенням на нього відповідних обов`язків, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2021 р. про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби із забороною ОСОБА_8 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 год. по 06:00 год. та із покладенням на нього відповідних обов`язків, - без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ______________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3