Справа № 442/1817/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/502/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2021 року, у кримінальному провадженні про обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дрогобича Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ТОВ „Гарант, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпіла ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік. Згідно з ст. 76 КК України покладено на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1 570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 копійок за проведення Львівським НДЕКЦ при МВС України товарознавчої експертизи № 16/146 від 31.03.2020. Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 22 573 (двадцять дві тисячі п`ятсот сімдесят три) гривні 40 копійок та моральну шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 в період з 10.07.2017 по 17.07.2017, керуючись єдиним продовжуваним умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом підбору ключа до замка воріт складу АДРЕСА_3 , проник у вказане сховище, звідки таємно викрав майно ОСОБА_9 , а саме плиту пінополістирольну торгівельної марки „ECOTHERM марки 25, EPS S, товщиною 100 мм, об`ємом 30 метрів кубічних, вартістю 15 980 грн 10 к., та плиту пінополістирольну торгівельної марки „Eurobud марки 25, EKO EPS 30, товщиною 100 мм, об`ємом 10 метрів кубічних, вартістю 6 593 грн 30 к., загальною вартістю 22 573 грн 40 к., чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Такі дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

Не погоджуючись з даним вироком обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

У поданій апеляційній скарзі зазначає про те, що оскаржуваний вирок є незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки жодних доказів на підтвердження його вини, крім показів потерпілої ОСОБА_9 та записів з камер відеоспостереження за 10 та 17 липня 2017 року, судом не здобуто. Поза увагою суду залишилось те, що покази ОСОБА_9 містять суперечності, які спростовувалися показами свідків та доказами по справі, зокрема записами з камер відеоспостереження, немає доказів на підтвердження факту погрози ОСОБА_9 зі сторони обвинуваченого, а також судом першої інстанції неправильно встановлено послідовність подій в даній справі. Оспорює таку кваліфікуючу ознаку, як проникнення у сховище, оскільки під час судового розгляду та досудового слідства не було доведено, що замок дверей відкривався підібраним ключем, дублікатом чи іншим способом, а також належність та допустимість таких доказів, як договір відповідального зберігання від 23.06.2017 та акти інвентаризації, які покладені в основу обвинувачення. З урахуванням наведеного просить оскаржуваний вирок скасувати, кримінальне провадження закрити.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_9 про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в частині недоведеності його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину ухвалено відповідно до вимог ст. 370 КПК України на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з положеннями ст. 94 КПК України.
Зокрема, незважаючи на те, що ОСОБА_6 своєї вини у вчиненому не визнав, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а також доказами, здобутими під час розгляду даного кримінального провадження в суді, а саме: показаннями наданими в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_10 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_11 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_12 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_13 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_14 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_15 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_16 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_17 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_18 ; показаннями даними в судовому засіданні в суді першої інстанції свідка ОСОБА_19 ; даними, що містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 31.07.2017, відповідно до якої ОСОБА_9 повідомила про вчинення кримінального правопорушення; даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 31.07.2017; даними, що містяться в листі потерпілої ОСОБА_9 від 01.08.2017 до слідчого ОСОБА_20 про долучення до матеріалів кримінального провадження записів з камер відеоспостереження території Дрогобицької заготівельної дільниці у період часу 10.07.2017 та 17.07.2017; речовим доказом диском Arena DVD-R 4.7 Gb 16x, який був оглянутий, та відеозаписами, що містяться на диску, які були переглянуті в судовому засіданні: ch02_2500.mp4, ch02_3600.mp4, ch04_2500.mp4, ch04_3600.mp4; даними, що містяться в протоколі огляду предмету від 02.08.2017, згідно якого слідчим СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_20 було оглянуто диск DVD-R 4.7 Gb 16x, при відкритті якого за допомогою комп`ютера виявлено та оглянуто відеозаписи ch02_2500.mp4, ch02_3600.mp4, ch04_2500.mp4, ch04_3600.mp4 та аналогічним чином описано розвиток подій; даними, що містяться в витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, з якого вбачається, що ОСОБА_9 зареєстрована як фізична особа підприємець; даними, що містяться в договорі оренди нерухомого державного майна від 26.02.2015 № 36; даними, що містяться в договорі відповідального зберігання від 23.06.2017 без номеру; даними, що містяться в акті передачі-приймання матеріальних цінностей на відповідальне зберігання від 23.06.2017; даними, що містяться в видатковій накладній № РН-00143 від 07.07.2017; даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 21.09.2017; даними, що містяться в листі Головного управління Державної фіскальної служби України від 20.09.2017 № 14785/10/13-01-13-13-18, наданого на запит ОСОБА_9 ; даними, що містяться в листі потерпілої ОСОБА_9 до начальника ІІ відділення СВ Дрогобицького ВП ОСОБА_21 від 24.01.2018; даними, що містяться в проїзному документі ВЙ № 656175 сполученням м. Київ м. Дрогобич на ім`я ОСОБА_22 ; даними, що містяться в листі Державного підприємства „Стрийський комбінат хлібопродуктів № 1 від 05.03.2018 № 96; даними, що містяться в графіку чергувань ДП „Стрийський комбінат хлібопродуктів № 1 за липень 2017 року; даними, що містяться в податковій декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_9 за 3 квартали 2017 року, де в графі кількість найманих працівників проставлено „0.; даними, що містяться у видатковій накладній від 23.06.2017 № 1910; даними, що містяться в акті контрольної перевірки інвентарних цінностей на ФОП ОСОБА_9 на складі № 4, АДРЕСА_4 від 28.07.2017; даними, що містяться в акті контрольної перевірки інвентарних цінностей на ФОП ОСОБА_9 на складі № 4, АДРЕСА_4 від 28.07.2017 та додатках 1, 2 до нього; даними, що містяться в рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.10.2018 № 442/6066/17 за позовом ОСОБА_6 до Приватного підприємця ОСОБА_22 про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 8 000 грн було відмовлено; даними, що містяться у висновку експерта Львівського НДЕКЦ від 31.03.2020 № 16/146.
Вищевказані належні та допустимі докази, які суд першої інстанції безпосередньо дослідив в судовому засіданні, поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив усі обставини справи в їх сукупності й відповідно до ст. 94 КПК України дав оцінку наведеним доказам, визнавши їх належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку.
Усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами по справі, а тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги показання потерпілої, оскільки такі є логічними, чіткими, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, підстав ставити під сумнів об`єктивність вказаних показань як судом першої інстанції так і апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, і викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що даний вирок постановлений з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому підлягає скасуванню, не бере до уваги як безпідставні.
Доводи апеляційної скарги про незаконність, необґрунтованість вироку та недоведеність вчинення обвинуваченим таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище є безпідставними.
Згідно позиції Верховного суду, викладеній у постанові № 404/4869/17, проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення крадіжки.
Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої означення «проникнення» не має. Під сховищем слід розуміти певні місця чи ділянки території, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які обладнані огорожею чи технічними засобами або забезпечені іншої охороною: пересувні автолавки, рефрижератори, контейнери, сейфи та інші сховища. Факт входження, потрапляння у сховище чи поява у ньому іншим способом у поєднанні з іншими зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.
Відтак, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що показання обвинуваченого є способом захисту з метою уникнення відповідальності за більш тяжкий злочин (крадіжка з проникненням), оскільки такі показання спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами.
Покликання обвинуваченого у апеляційній скарзі на те, що матеріальна шкода в даному кримінальному провадженні нічим не підтверджена, є таким, що не заслуговує на увагу, у зв`язку з тим, що в матеріалах справи міститься висновок експерта Львівського НДЕКЦ від 31.03.2020 № 16/146, відповідно до якого встановлена ринкова вартість досліджуваної плити пінополістирольної.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою й приходить до висновку, що судом вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_6 , а призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування вироку.
Вирок суду постановлений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для його скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: