УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000036,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036, а саме на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, в частині заборони ТОВ «ФАРГОС» та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися даним нежитловим майновим комплексом.

Відповідно до змісту клопотання заявник зазначає, що відпала потреба у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки ТОВ «ФАРГОС» є добросовісним набувачем такого майна, не має жодного відношення до кримінального правопорушення, при цьому з моменту накладення такого арешту (12 квітня 2017 року) жодній службовій особі ТОВ «ФАРГОС» про підозру не повідомлялось, а тому подальше обтяження права власності порушує конституційні права власника майна, у зв`язку із чим просить скасувати згаданий арешт, зокрема в частині заборони розпорядження таким майном.

В судове засідання представник власника майна не прибув.

Слідчий та прокурор в судове засідання також не прибули.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, Шевченківським УП ГУНП у м . Києві, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 за фактом незаконного заволодіння окремими особами шляхом обману нерухомого майна, зокрема і такого, що є предметом даного клопотання.

Далі, як встановлено в судовому засіданні, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036 накладено арешт на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, із забороною ТОВ «ФАРГОС» та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися та користуватися даним нежитловим майновим комплексом, при цьому такий арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

В подальшому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02.10.2017 даний арешт скасовано в частині застосування заборони користуватися відповідним майном.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказане майно було накладено, зокрема і з метою забезпечення речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, зокрема предмету досудового розслідування, такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять обґрунтованого документального підтвердження, що відпала потреба в арешті майна, про що в першу чергу має свідчити істотне зменшення або повна відсутність ризиків (приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), передбачених ст. 170 КПК України, а лише посилання у клопотанні на відсутність таких ризиків не може само по собі свідчити про їх відсутність. Крім того, представник власника майна в судове засідання не прибув, та не довів наявність згаданих обставин, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання, подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ФАРГОС», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в рамках кримінального провадження №0000036, а саме на нежитловий майновий комплекс за реєстраційним номером 00, загальною площею 412,5 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Петра Радченка, 27, в частині заборони ТОВ «ФАРГОС» та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам розпоряджатися даним нежитловим майновим комплексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1