Справа № 373/2029/21
Номер провадження 1-кс/373/438/21
УХВАЛА
щодо арешту майна
09 грудня 2021 року м. Переяслав
Слідчий суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000171 від 04.12.2021 за ч. 4 ст. 358 КК України.
Клопотання подано суду 07.12.2021.
У клопотанні прокурор просить винести ухвалу про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, що належить ОСОБА_4 , народженому 13.09.1974, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане Федосійським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК від 19.05.2009 на ім`я ОСОБА_5 який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 також автомобіль для заборони власнику, користувачу та іншим юридичним чи фізичним особам відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.
Клопотання обґрунтовано тим, що 04.12:2021 близько 10:58 працівниками ВП № 1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській обл. під час перевірки документів за адресою Київська область, м. Переяслав, автодорога Бориспіль-Дніпро, 44 км, у водія ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки «Land Rover» було виявлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з ознаками підробки. (ЄО 7687 від 04.12.2021)
В подальшому слідчо-оперативною групою ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ігри проведенні огляду за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул. Магдебурзького права, 25А, вилучено наступні речі; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19.05.2009, автомобіль марки «Land Rover», номерний знак НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_4 , народженому ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 .
За даним фактом дізнавачем СД відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області 04.12.2021 розпочато досудове розслідування, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
В ході спілкування гр. ОСОБА_4 , який керував даним автомобілем повідомив що придбав даний автомобіль в м. Миколаїв, на підставі усного договору в невідомого йому чоловіка, який не є власником автомобіля відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Відповідно до вищевикладеного орган досудового вважає, що вказане свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 видане Феодосійським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК від 19.05.2009 на ім`я ОСОБА_5 , має ознаки підробки, оскільки в базі НАІС (національні інформаційні системи) відсутня інформація про вищевказане свідоцтво.
Прокурор підтримав клопотання, зазначив, що не знає про правові підстави направлення дізнавачем автомобіля як речового доказу на штрафмайданчик по АДРЕСА_4 . Повідомив, що причетність транспортного засобу до кримінального провадження із кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України пояснюється тим, що вилучене свідоцтво стосується реєстрації саме цього транспортного засобу, а також що використання цього свідоцтва відбувалось у зв`язку з експлуатацією цього автомобіля.
Володілець майна заперечив щодо задоволення клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до пункту 12 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом від 27.08.2010 № 51/401/649/471/23/125, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).
Пунктом 13 вищезазначеної Інструкції передбачено, що речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.
Відповідальним за зберігання речових доказів, цінностей та іншого майна, вилученого у зв`язку з розслідуванням кримінальної справи і яке зберігається окремо від справи, є співробітник установи, який призначається спеціальним наказом прокурора, керівника органу служби безпеки, начальника органу внутрішніх справ, підрозділу податкової міліції або керівника апарату суду. Підставою для поміщення речових доказів на зберігання є постанова працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, судді (пункт 14).
Пунктом 19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.
З врахуванням вищезазначеного, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього, зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення, необхідність призначення експертиз, воно підлягає частковому задоволенню, оскільки доведено наявність підстав для арешту свідоцтва про реєстрації транспортного засобу для забезпечення проведення необхідних слідчих дій, зокрема експертних досліджень, оскільки воно може містити на собі сліди кримінального правопорушення.
При цьому враховується, що у клопотанні не наведено обставин, які б давали підстави для висновку щодо відповідності вилученого транспортному засобу ознакам речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зокрема досудове розслідування здійснюється за ч. 4 ст. 358 КК України, диспозиція якої не передбачає відповідальності за підробку або заміну номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу. Також, прокурором не надано доказів належного збереження вилученого транспортного засобу на штрафмайданчику чи іншому місці, що забезпечить схоронність та незмінність слідів, які, на думку прокурора, містяться на ньому.
Отже прокурором не доведено того, що втручання у володіння тимчасово вилученим транспортним засобом у виді накладення на нього арешту, відбуватиметься на законних підставах, із легітимною метою та є необхідним у демократичному суспільстві.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173, 309, 376, 395 КПК України,
постановив:
Клопотання прокурора Переяславського відділу Бориспільської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000171 від 04.12.2021 за ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , видане Федосійським ВРЕР при УДАІ ГУ МВС України в АРК від 19.05.2009 на ім`я ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - заборонити власнику та будь-яким іншим особам розпоряджатися та користуватися вказаним майном, окрім уповноважених осіб для проведення слідчих дій в даному кримінальному провадженні.
У задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки «Land Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2002 року випуску, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1