Провадження № 11-сс/4823/314/21 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ДП «Іванівка» - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» в особі в.о. директора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2021 року про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на сільськогосподарську культуру - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га з кадастровим номером :04:001:0001, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівській області та передана відповідно до державного акту серії ЯЯ № 376879 у постійне користування ДП «ДГ «Іванівка»; заборонити ДП «ДГ «Іванівка» відчужувати чи користуватися урожаєм сільськогосподарської культури - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га з кадастровим номером :04:001:0001; зобов`язання ДП «ДГ «Іванівка» здійснювати збирання та зважування сільськогосподарської культуру - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га з кадастровим номером :04:001:0001 під контролем комісії створеної НААН України.

Ухвалою слідчого судді клопотання прокурора задоволено частково, накладено арешт на сільськогосподарську культуру - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га з кадастровим номером :04:001:0001, розташованій на території Миколаївської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівській області та переданій у постійне користування ДП «ДГ «Іванівка», відповідно до державного акту серії ЯЯ №376879.

Заборонено ДП «ДГ «Іванівка» відчужувати чи користуватися урожаєм сільськогосподарської культури - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га, кадастровий номер :04:001:0001, розташованій на території Миколаївської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівській області та переданій, відповідно до державного акту серії ЯЯ №376879, у постійне користування ДП «ДГ «Іванівка».

Підставою для накладення такого арешту слідчий суддя зазначив необхідність забезпечення можливості використання майна як доказу у кримінальному провадженні, що розслідується, за виключенням зобов`язання ДП «ДГ Іванівка» здійснювати збирання та зважування сільськогосподарської культури під контролем комісії створеної НААН України, зазначивши, що таке питання не відноситься до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про накладення арешту.

Не погоджуючись з даною ухвалою ДП «ДГ Іванівка» у особі в.о. директора ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.07.2021 року про арешт майна - майбутнього врожаю та постановити нову про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на безпідставність рішення слідчого судді, зазначаючи, що їх підприємство є постійним користувачем вказаної земельної ділянки відповідно до державного акту на постійне користування земельною ділянкою та є власником врожаю, що зростає на ній. Вказує, що слідчим суддею накладено арешт на майбутній врожай без з`ясування та зазначення культури, яка там проростає та не надано належної оцінки чи є воно речовим доказом у кримінальному провадженні яке розслідується. Враховуючи, що органом досудового розслідування розслідується кримінальне провадження фактично за ухилення від сплати податків, то врожай не може доводити обставини такого ухилення. Також вказує, що ухвала не відповідає розумності та співмірності обмеження права власності на майбутній врожай завданням кримінального провадження, оскільки розмір шкоди, заявлений органами досудового розслідування у сумі 2673940, 00 грн значно менший вартості арештованого майна. Крім того, зазначає, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України є службова особа, тобто фізична особа, яка, у разі доведеності вини, відшкодовує завдану шкоду, тоді як відносно ДП «ДГ Іванівка» досудове розслідування не здійснюється. Вказує, що таким рішенням слідчий суддя фактично позбавляє їх підприємство здійснювати збирання сільськогосподарських культур для годівлі та утримання тварин, що може призвести до їх падежу. Також вказує, що не зазначено яким чином буде забезпечено збереження арештованого майна, що матиме негативні наслідки для їх підприємства з державною формою власності та може призвести до збитків держави.

Заслухавши доповідача, представника апелянта, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вивченням матеріалів встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000044 від 03.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ГУ ДПС у Чернігівській області проведено документальну позапланову перевірку ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного сходу НААН України, за результатами якої складено акт, відповідно до якого встановлено порушення п.п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість, що сплачується до державного бюджету у сумі 2 673 940 гривень.

Також встановлено, що зазначені порушення Податкового кодексу України виникли внаслідок невірного документального відображення операцій з окремими суб`єктами підприємницької діяльності, які мають ознаки фіктивності.

Крім того встановлено, що у ході діяльності службові особи ДП «ДГ «Іванівка», за попередньою змовою з невідомими особами, здійснюють обробку земельних ділянок, які знаходяться у користуванні ДП «ДГ «Іванівка», без документального відображення, у результаті чого службовими особами здійснюється заниження фактичної врожайності з метою збагачення третіх осіб.

У ході проведення обшуку за адресою ДП «ДГ «Іванівка» вилучено та накладено арешт на договори укладені з ТОВ «ІК «Енергопеспектива», ФОП ОСОБА_10 , ТОВ «Агротех АБ», ТОВ «Енергогазімпекс»,ТОВ «Стаб Групп», ТОВ «Мульті Аграр Дніпро», ТОВ «Фадена», ТОВ «Мианора», ТОВ «ІК «Енергопартнер» та встановлено, що зазначені підприємства є підконтрольними двом особам, а саме: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

13.07.2020 року прокурором у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами майбутній урожай 2021 року, вирощений на земельній ділянці розміром 4106 га. кадастровий номер - :04:001:0001,

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для його арешту; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно у порядку ст. ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не у повній мірі.

За змістом ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчим суддею не було з`ясовано, а прокурором не зазначено у клопотанні яка саме сільськогосподарська культура проростає на земельній ділянці, на яку накладено арешт, яка вартість «майбутнього врожаю 2021 року» із даної земельної ділянки та чи співмірна визначена органом досудового розслідування шкода у кримінальному провадженні, дійсній вартості культури, яка зростає на даній земельній ділянці, яким чином та ким має здійснюватися збір такого врожаю та як і ким буде забезпечено його збереження, а також чи не призведе такий спосіб арешту майна до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності підприємства або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Не з`ясування таких обставин не може свідчити про обґрунтованість рішення про накладення арешту на майно, тому слідчий суддя дійшов невірного висновку про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно майбутній врожай 2021 року, оскільки підстави, з яких прокурор просив накласти арешт та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України не доведені.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а вимоги апеляційної скарги задоволенню.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання про накладення арешту на зазначене майно, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на сільськогосподарську культуру - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівській області та передана у постійне користування ДП «ДГ «Іванівка», у урахуванням того, що прокурором не доведено можливість використання майбутнього урожаю як доказу у кримінальному провадженні, не визначено вартості цього майна у співмірності із завданою шкодою. Крім того, колегія суддів враховує розумність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, з урахуванням того, що на даний час не визначено порядок збору майбутнього врожаю, його зберігання та наслідки накладення арешту для підприємницької діяльності державного підприємства.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДП «ДГ «Іванівка» Інституту сільського господарства Північного Сходу Національної академії аграрних наук України» в особі в.о. директора ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 липня 2021 року про накладення арешту на майно скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання прокурора Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешту на сільськогосподарську культуру - майбутній урожай 2021 року, яка проростає на земельній ділянці площею 4106,5583 га з кадастровим номером :04:001:0001, що розташована на території Миколаївської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівській області та передана відповідно до державного акту серії ЯЯ №376879 у постійне користування ДП «ДГ «Іванівка» - відмовити.

Ухвала остаточна і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4