Житомирський апеляційний суд
Справа №279/518/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене 27.01.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2021 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іршанськ, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді двох місяців арешту. Зазначає, що вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2019 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.310 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. В подальшому, у зв`язку з невиконанням покарання у виді штрафу, ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 13.07.2020 ОСОБА_7 змінено покарання на 100 годин громадських робіт, яке було відбуто останнім лише після притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України. Вважає, що наведене свідчить про те, що покарання, призначене за попереднім вироком не досягло своєї мети по виправленню ОСОБА_7 та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Суд зазначених обставин не врахував, що призвело до несправедливо м`якого покарання.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 13.07.2020 року (справа №279/5056/20) замінено покарання у виді штрафу в розмірі 1700 гривень на покарання у виді 100 годин громадських робіт до якого останній був засуджений за вироком Коростенського міськрайонного суду від 19.11.2019 року за ст.310 ч.1 КК України. Будучи направленим Коростенським МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області до Шершнівської сільської ради та будучи повідомленим про необхідність належного відбування покарання у виді громадських робіт та неодноразово попередженим про наслідки невідбуття призначеного судом покарання в період з 05.10.2020 року по 31.12.2020 року від відбування покарання у виді 100 годин громадських робіт ухилився без поважних причин.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обґрунтованим, а його дії за ч.2 ст.389 КК України кваліфіковано правильно та ніким з можливих апелянтів не оспорюються.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, рецидив кримінальних правопорушень, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий, а з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 повністю відбув покарання за попереднім вироком суду у виді 100 годин громадських робіт, суд звільнив його від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на підставі ст. 75 КК України.

Однак, на думку колегії суддів, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не достатньо врахував, що обвинувачений за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.11.2019 був засуджений за ч.1 ст.310 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. В подальшому, у зв`язку з невиконанням покарання у виді штрафу, ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 13.07.2020 ОСОБА_7 було замінено покарання на 100 годин громадських робіт, яке було відбуто останнім лише після притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, є не достатньо вмотивованим, а призначене обвинуваченому покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень можливе в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити в цій частині новий вирок, при цьому враховуючи, що ОСОБА_7 в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії проступку, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, рецидив кримінальних правопорушень, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше судимий, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.2 ст.389 у виді арешту, яке буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку.
Керуючись ст.ст.404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.04.2021 року, щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок в цій частині.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає чинності негайно після його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді: