УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000094 від 08.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 07.04.2020 біля 23:10 на в`їзді по вул. Гагаріна смт Березине Тарутинського району Одеської області по автодорозі Т1644 відбулось зіткнення між автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 та службового автомобілю марки «RENO SANDERO», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням поліцейського СРПП Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_5 отримав тілесні у ушкодження у вигляді перелому ребра, забій тазу та інші ушкодження.

Разом з цим установлено, що вказане кримінальне провадження розпочато слідчим СВ Тарутинського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, який безпосередньо виїжджав на місце події та складав протокол огляду місця ДТП.

У подальшому, вказані матеріали кримінального провадження передано за підслідністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві для подальшого досудового розслідування.

При цьому, під час складання слідчим поліції протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди інформацію про фактичне вилучення транспортних засобів до протоколу внесено не було, відповідно, арешт на автомобілі не накладався.

За вказаним фактом Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Миколаєві на адресу ГУНП в Одеській області скеровано відповідного листа про організацію проведення службового розслідування.

За результатом проведеного службового розслідування встановлено, що співробітниками поліції, за фактом ДТП, яке мало місце в смт Березине, Тарутинського району було здійснено виїзд та складено відповідні першочергові документи. При цьому, транспортні засоби фактично вилучено, однак вказане до протоколу огляду не зазначено у зв`язку з неуважністю службових осіб.

З метою встановлення обставин події в межах досудового розслідування призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, а також автотехнічну експертизу транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , проведення якої доручено експертам Одеського НДІСЕ МЮ України.

У межах досудового розслідування 04.11.2021, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.11.2021 за участю експерта ОНДІСЕ проведено огляд транспортного засобу «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , який розташовано на арешт майданчику № 9 в м. Арциз, по вул. Транспортній, 2б та належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладені арешту на автомобіль марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою для проведення повного, всебічного досудового розслідування, що без накладення арешту унеможливлює встановлення істини у кримінальному провадженні, проведення відповідних судових експертиз тощо.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились. Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Від власника транспортного ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. Відповідно до заяви, ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки міг зберегти на собі сліди зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що в свою чергу, свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження майна.

Крім того, арешт транспортного засобу необхідний для проведення експертних досліджень, з метою встановлення слідів та ушкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної події, а також для з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди.

Викладене підтверджується долученими до матеріалами клопотання постановами слідчого про призначення транспортно-трасологічної експертизи автотехнічної експертизи.

Крім того, відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання предметів речовими доказами у кримінальному провадженні від 04.11.2021 року, транспортний засіб визнаний речовим доказом в рамках кримінального провадження №0000094 від 08.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів, а не накладення арешту на майно може призвести до його знищення або приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженню.

Враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереженні, а також для забезпечення, в подальшому, проведення необхідних експертних досліджень та слідчих дій з вказаним велосипедом, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик зміни або знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 107, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000094 від 08.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на транспортний засіб марки «ВАЗ 2109», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , з подальшим утриманням транспортного засобу на майданчику тимчасового збереження транспортних засобів, в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

Виконання ухвали покласти на слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1