Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

19 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 березня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000382 від 08 жовтня 2020 року
стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого: вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 квітня 1998 року за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна, звільнений 08 вересня 2001 по відбуттю строку покарання; вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 08 грудня 2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ухвали апеляційного суду Волинської області від 03 березня 2016 року звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; востаннє вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 06 червня 2016 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України на строк п`ять років шість місяців позбавлення волі, звільнений 18 вересня 2020 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання - 08 жовтня 2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 в дохід держави 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судово-товарознавчих експертиз.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 16 жовтня 2020 року, скасовано.

За вироком суду, ОСОБА_6 , маючи незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, повторно вчинив нові корисливі злочини за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 , повторно 08 жовтня 2020 року, приблизно о 00 год. 10 хв., діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до житлового будинку, належного ОСОБА_9 , який знаходиться на АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрав електричний чайник вартістю 53 грн., гумові шльопанці вартістю 56 грн. 67 коп., банку натурального квіткового меду об`ємом 0,5 літра вартістю 61 грн. 67 коп., упаковку розсипного чаю «Принцеса Ява соковитий лимон» масою 85 грам, вартістю 29 грн. 30 коп., засіб для миття посуду марки «FAIRY» об`ємом 0,5 літра, вартістю 27 грн. 03 коп., банку свинячого сала об`ємом 1,5 літра, вартістю 75 грн., банку сметани домашньої об`ємом 0,5 літра, вартістю 25 грн., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 327 грн. 67 коп.

Крім того, ОСОБА_6 , повторно 08 жовтня 2020 року, приблизно о 00 год. 30 хв., діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник до житлового будинку, належного ОСОБА_10 , який знаходиться на АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрав чоловічі туфлі марки «Holaso» вартістю 198 грн. 33 коп. та кросівки марки «MICHAEL KORS» вартістю 310 грн., чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 508 грн. 33 коп.

Також, ОСОБА_6 , повторно 08 жовтня 2020 року, приблизно о 01 год., діючи з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом злому нижньої частини вхідних дверей проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належного ОСОБА_11 , який знаходиться на АДРЕСА_1 , звідки умисно, таємно викрав грошові кошти в сумі 5000 грн., вісім пачок сигарет марки «Winston BLUE», загальною вартістю 419 грн. 04 коп., три пачки сигарет марки «Parkez S SAMPSON», загальною вартістю 112 грн. 74 коп., три шоколадні батончики марки «SNICKERS SUPER+1», загальною вартістю 62 грн. 40 коп., дев`ять цукерок з назвою «Забодайка Молочна», загальною вартістю 13 грн. 50 коп., шість цукерок з назвою «Ажіотаж», загальною вартістю 08 грн. 40 коп., вісім цукерок з назвою «Крижинка», загальною вартістю 02 грн. 80 коп., одну пляшку горілки з назвою «Зернова» об`ємом 0,5 літра, вартістю 72 грн., одну пляшку коньяку з назвою «Ай-Петрі» об`ємом 0,5 літра, вартістю 105 грн., одну пачку халви з назвою «Дружівська», вартістю 15 грн. 50 коп., одну колоду гральних карт, вартістю 3 грн., внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 5814 грн. 38 коп.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікації дій, доведеності вини обвинуваченого у його вчиненні, покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Зазначає, що судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив три епізоди тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, відразу після звільнення з місць позбавлення волі, завдані збитки потерпілим не відшкодовані, обставини, які пом`якшують покарання відсутні, що у сукупності, на думку прокурора, свідчить про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Вказує, що оскаржуваним вироком при призначенні покарання судом враховано наявність не погашеної судимості ОСОБА_6 відповідно до вироків Володимир-Волинського міського суду від 30.04.1998 року та від 06.06.2016 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 185 КК України, за якими обвинуваченим покарання відбуте, а отже судимість на даний час за цими вироками є погашеною.

З огляду на погашення попередніх судимостей ОСОБА_6 за ст. 185 КК України, виключенню з обвинувачення підлягає і кваліфікуюча ознака повторності за першим епізодом викрадення майна у ОСОБА_9 .

Просить вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 березня 2021 року скасувати. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Виключити із вступної і мотивувальної частини вироку вказівку суду про наявність не знятої і не погашеної судимості ОСОБА_6 за вироком Володимир-Волинського міського суду від 30.04.1998 року та від 06.06.2016 року. Виключити з визнаного судом доведеним формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину повторно за епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 . В решті вирок залишити без зміни.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі покликається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що по всіх епізодах крадіжок ОСОБА_6 визнав в повному обсязі свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, жаліє про вчинене, майнова шкода, яка заподіяна потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є незначною, потерпілі просили суворо не карати ОСОБА_6 .
Непогоджується з тим, що суд не вбачає обставин, які пом`якшують покарання.
Зазначає, що відразу після затримання ОСОБА_6 давав викривальні покази, розкаявся у вчиненому та вибачився перед потерпілими, майнова шкода відшкодована потерпілим, шляхом повернення викраденого майна.
Просить вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 березня 2021 року стосовно ОСОБА_6 змінити, призначити останньому покарання із застосуванням ст.ст. 69 та 75 КК України, яке буде не пов`язане з реальним позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора і захисника підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України, в апеляційних скаргах не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, відповідає вимогам статті 65 КК України призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, розмір якого, всупереч апеляційним скаргам прокурора та захисника обвинуваченого обраний з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого, обставин вчинення, особу винного, який свою вину у вчиненому визнав повністю, те, що він, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, повторно вчинив три умисні злочини цієї ж категорії одразу після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення, відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Врахувавши наведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, в межах, установлених санкцією ч.3 ст. 185 КК України, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки, беручи до уваги принципи індивідуалізації покарання, вважає його співмірним з вчиненими ОСОБА_6 злочинами.

З огляду на наведене доводи апеляційної скарги прокурора та захисника про неврахування судом першої інстанції даних про особу обвинуваченого та призначення обвинуваченому явно несправедливого покарання через м`якість чи суворість, відповідно, є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги захисника про неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому обставин, які його пом`якшують, на переконання колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не були встановлені судом першої інстанції в ході судового розгляду, не встановлено таких обставин і в ході апеляційного перегляду оскаржуваного вироку.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував всі, передбачені кримінальним законом обставини у їх сукупності, і правових підстав для застосування положень ст.ст. 69 та 75 КК України, як про це ставить вимогу захисник обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Поряд з цим, колегія суддів, погоджується з доводами прокурора щодо безпідставного посилання суду у вироку на наявність не знятої і не погашеної судимості ОСОБА_6 , та відповідно зазначення повторності, як кваліфікуючої ознаки вчинення злочину за епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно ч.1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Статтею 90 КК України передбачено, що строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Поряд з цим відповідно до п.2-1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Як вбачається з самого вироку, ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України відбуто, а отже судимість, у відповідності до положень п.2-1 ст. 89 КК України, які підлягають застосуванню в силу вимог ч.1 ст. 5 КК України щодо поліпшення становища особи, за вироками Володимир-Волинського міського суду від 30.04.1998 року та від 06.06.2016 року є погашеною.

З огляду на погашення попередніх судимостей ОСОБА_6 за ст. 185 КК України, в його діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як повторність за першим епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 .

За наведеного, на думку колегії суддів, вирок суду першої інстанції у відповідності до п.4 ч.1 ст.408, зважаючи на положення ст. 409 КПК України, підлягає зміні, а апеляційні скарги прокурора і захисника, з врахуванням заявлених вимог частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги прокурора та захисника задовольнити частково.

Вирок Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 26 березня 2021 року стосовно ОСОБА_6 ч. 3 ст.185 КК України змінити.

Виключити із вступної і мотивувальної частини вироку вказівку суду про наявність не знятої і не погашеної судимості ОСОБА_6 за вироками Володимир-Волинського міського суду від 30.04.1998 року та від 06.06.2016 року. Виключити з визнаного судом доведеним формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку вчинення злочину повторно за епізодом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_9 .

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_6 , ? в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3