УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 19.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 19.10.2021 року про накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпоряджання та відчуження, а саме на: домоволодіння з надвірними нежитловими приміщеннями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонити власнику розпоряджання та відчуження вищевказаного майном.
В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управління ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. В ході досудового слідства встановлено, що 24.06.2021 між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 укладено спадковий договір, про те, що ОСОБА_6 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_5 , що встановлені цим договором, і в разі його смерті набуває право власності на майно, що є предметом цього договору, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Достовірно знаючи про умови вказаного договору, фактично обов`язки по догляду за ОСОБА_5 мав здійснювати безпосередньо ОСОБА_4 , який є рідним братом ОСОБА_6 . Розуміючи, що після смерті ОСОБА_5 право на майно, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 перейде до його рідної сестри ОСОБА_4 вирішив вбити ОСОБА_5 з метою отримання вигоди від цього майна, тобто з корисливих мотивів. З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_5 , ОСОБА_4 залучив до вчинення кримінального правопорушення свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому під час зустрічі 29.10.2021 повідомив про свої наміри, та способи здійснення вбивства, а саме те, що до пляшки з-під горілки необхідно додати отруйну речовину (метиловий спирт), після вживання якої має настати смерть ОСОБА_5 , таким чином вступивши з ним у змову. Реалізуючи свій злочинний умисел, 31.10.2021 приблизно о 18:30 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 прибули до місця мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , після чого ОСОБА_7 пішов до під`їзду, а ОСОБА_4 , вважаючи, що виконав усі необхідні дії для доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_5 вирішив покинути місце вчинення кримінального правопорушення на автомобілі марки Opel Astra, д.н.з. НОМЕР_1 , однак не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки разом із ОСОБА_7 був затриманий працівниками правоохоронних органів.
01.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. 02.11.2021 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Сторона обвинувачення зазначає, що у ОСОБА_4 перебуває у праві власності домоволодіння з надвірними нежитловими приміщеннями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7. Крім цього, в інформації з вищевказаного реєстру значиться номер запису про обтяження: 14341807 (спеціальний розділ) зазначається, що на домоволодіння з надвірними нежитловими приміщеннями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт. Обтяжувач: Червонозаводський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, , країна реєстрації: Україна. Арешт на все нерухоме майно особи: ОСОБА_4 .
Як вказує прокурор, метою арешту майна є забезпечення цивільного позову та конфіскації майна як виду покарання у разі визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання просив задовольнити. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна..
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши надані докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Слідчим суддею встановлено, та як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР №0001593, що слідчим управління ГУНП в Харківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 19.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
01.11.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України незакінчений замах на умисне вбивство з корисливих мотивів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, санкція даного злочину передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі, з конфіскацією майна.
Згідно отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 280045389 від 19.10.2021, ОСОБА_4 на праві власності належить домоволодіння з надвірними нежитловими приміщеннями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 7.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні майно підлягає арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні цього заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001593 від 19.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001593 від 19.10.2021, шляхом заборони розпоряджання та відчуження, а саме на: домоволодіння з надвірними нежитловими приміщеннями, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпоряджання та відчуження вищевказаного майном.
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1