У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), працюючої директором у ФОП « ОСОБА_10 », раніше не судимої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_11
підозрювана ОСОБА_8
захисник ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 05 лютого 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг захисників.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_8 .

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що слідчим суддею при прийняті рішення не враховано, що ОСОБА_8 має місце постійного проживання, є власником квартири, проживає разом з зі своєю малолітньою дитиною, є матір`ю одиначкою, має постійне місце роботи, раніше не судима, скоїла злочин з необережності.

Зауважує, що підозрювана не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що слідчим суддею в порушення своїх обов`язків, покладених ст. 206 КПК України, не перевірено законність та обґрунтованість затримання особи в порядку ст. 208 КПК України.

Наголошує, що слідчий суддя прийнявши рішення про застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою істотно порушила права її малолітньої доньки.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

СУ ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000433 від 08.12.2021р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 08.12.2021р. близько 19 год. 40 хв. (темний час доби) водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вологій асфальтованій проїзній частині вул. Пограничної в м. Миколаєві, у напрямку вул. Мала Морська. Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_8 в порушення вимог п.п.2.3 «б», 12.3 та 18.1 ПДР України, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований в районі буд. № 50/1 по вул. Пограничній, не звернула увагу на знаходження на вказаному пішохідному переході пішохода ОСОБА_12 , своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустила наїзд на вказаного пішохода. Після чого самовільно залишила місце пригоди. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження з якими у тяжкому стані доставлений до реанімаційного відділення ЛШМД, де ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

09.12.2021р. ОСОБА_8 , в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

09.12.2021р. слідчим повідомлено ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_12 .

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що їй загрожує в разі визнання винуватою, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На їх наявність вказує те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, поведінка підозрюваної під час та після ДТП. Судом взято до уваги тяжкі наслідки , що настали в результаті кримінального правопорушення, які полягають у загибелі людини.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків, передбачених п.1,3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та особу підозрюваної, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Доводи захисників про те, що при обранні запобіжного заходу слідчим суддею не були враховані такі обставини, як наявність у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, наявність на її утриманні малолітньої дитини, відсутність чоловіка, відсутність судимостей, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики. Ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваної у встановленому законом порядку.

Так, слідчий суддя критично оцінив доводи сторони захисту щодо можливості запобігти встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, хоча підозрювана і має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про зменшення ризику переховування від органів досудового розслідування, але не усуває всіх інших, встановлених судом ризиків, тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що сукупність всіх інших ризиків, доведених слідчим та прокурором, надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки, постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді