Справа № 279/4990/17
Номер рядка звіту 21
номер провадження 1-кп/279/158/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в місті Коростені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001574 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого менеджером ГО АПЖ РЖ, не інваліда, не одруженого, на утриманні осіб не має, раніше не судимого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , а проживаючого у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
01.09.2017 року близько 18-00 години, ОСОБА_5 , знаходячись по вул. І.Котляревського (К.Лібкнехта) поблизу будинку №4 у м.Коростені Житомирської області, на ґрунті неприязних відносин, умисно схопив ОСОБА_4 рукою за обличчя та штовхнув її до приміщення гаража на бетоноване покриття. Після цього, повторив свій злочинний намір, схопивши потерпілу за волосся, внаслідок чого ОСОБА_4 впала на бетоноване покриття гаража вдруге. Далі, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 ще кілька разів штовхнув ОСОБА_4 об металеві гаражі, які знаходились поблизу, а потім штовхнув потерпілу в спину, від чого остання втративши рівновагу впала на асфальтоване покриття, а ОСОБА_5 наніс їй удар дерев`яною палицею по правій руці і удар в область тім`яної частини голови, чим заподіяв останній умисні тілесні ушкодження у вигляді ушитої рани в тім`яній області волосистої частини голови справа; синця в проекції правого плечового суглобу; синця по зовнішній поверхні верхньої і середньої треті правого плеча; синця по зовнішній поверхні нижньої треті правого плеча, верхньої і середньої треті правого передпліччя та в проекції правого ліктьового суглобу; семи синців по внутрішній поверхні у всіх третях правого плеча; трьох синців по внутрішній поверхні у всіх третях правого передпліччя; синця по долонній поверхні в проекції п`ясна кістки п`ятого пальця; семи синців по зовнішній поверхні лівого плеча і передпліччя в усіх третях; чисельних лінійних саден на фоні синців зовнішньої поверхні лівого передпліччя; двох синців по задній поверхні грудної клітки зліва в проекції 5-12 ребер між задньою пахвиною і навколо хребтовою лінією, в області попереку зліва; синця по внутрішній поверхні треті лівої гомілки; синця по внутрішній поверхні треті лівої гомілки; синця в проекції правої здухвинної ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 по суті пред`явленого обвинувачення винним себе не визнав та дав показання, що 1 вересня 2017 року він знаходився зі своєю похресницею на подвір`ї будинку АДРЕСА_3 . Потім, вирішивши купити своїй похресниці ласощі, пішов до магазину. Йдучи до магазину проходячи повз металевого гаражу, біля якого знаходилась потерпіла, він почув в свою адресу та його батьків, похресниці від потерпілої ОСОБА_4 образливі слова нецензурної лайки. Повернувшись до потерпілої і підійшовши до неї, остання облила його з відра водою та сховалася до гаражу. Він прикрив двері гаража і сказав ОСОБА_4 , щоб вона подумала над своєю поведінкою. Двері тримав секунд п`ять, чув грохот в середині гаражу. Відійшовши від гаража він відчув удари палицею по голові, які йому завдала ОСОБА_4 .. Палицю у потерпілої він відібрав. Коли до гаражу підбігли сусіди, хтось з них забрав палицю. Потерпіла почала тікати, коли бігла зачепилася за асфальт і впала. Підбігли люди ( ОСОБА_7 та інші) і допомогли їй піднятися, він стояв за метрів двадцять від них, потерпіла почала битися головою об асфальтове покриття. Ніяких тілесних ушкоджень він потерпілій не наносив, не штовхав, за волосся не хватав, має диферентні відносини до потерпілої. Припускає, що потерпіла могла собі рвати волосся на голові. Перед гаражем ОСОБА_8 є бетоноване покриття, що в середині йому невідомо. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.
Не дивлячись на те, що ОСОБА_5 не визнав себе винним по суті пред`явленого йому обвинувачення, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується показаннями потерпілої, свідків, письмовими та речовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні, які є належними та допустимими.
Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини за яких їй були заподіяні тілесні ушкодження, що зазначені в обвинувальному акті та показала, що із обвинуваченим у неї існують тривалий час неприязні відносини. 01.09.2017 року вона здійснювала прибирання біля свого металевого гаражу, повз якого проходив обвинувачений ОСОБА_5 , з пустою пляшкою з-під пива в руках, оскільки йшов у магазин. Дорога до магазину проходить вздовж її гаражу. Між ними виник спочатку словесний конфлікт. Потім ОСОБА_9 підійшов до неї, схопив за коси, які наматав на руку, зірвавши хустку, заштовхнув її у гараж. При падінні в гаражі, вона вдарилася спиною об дерев`яний підсвічник. Потім намагалася вийти з гаражу, але ОСОБА_5 , закривав двері гаражу ногою і не випускав її, штовхаючи дверима. Опинившись на вулиці, Сочинський схопив її за волосся, вдарив об гараж, вона впала на цементне покриття, тоді він почав бити її ногами по різним частинам тіла (рукам, спині, ногам). Сусіди (Осадчий, ОСОБА_7 , Субіна та Інтелегатер) кидали її по колу, і ніхто не заступився за неї, окрім Інтелегатер. Вона побачила дерев`яну палицю (від дерев`яного дитячого ліжка), яка підпирала двері в гаражі, яку взяла в руки та хотіла кинути у гараж. ОСОБА_9 побачив це, й кинувся до неї, вона почала втікати. Наздогнав її він на утлу будинку, забрав палицю, штовхнув її, від чого вона впала на асфальт потиличною частиною голови, а він цією палицею вдарив її по правій руці і по голові. З рани на голові пішла кров, і тоді ОСОБА_9 припинив бити її. Потім вона встала, пішла до сусідки, викликали її дочку, швидку допомогу, наклали в лікарні шви. Наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

З показань свідків допитаних в судовому засіданні встановлено наступне:

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що вона з потерпілою проживає по сусідству. До неї прийшла ОСОБА_4 і попросила викликати швидку та повідомила, що її побив ОСОБА_9 , була стривожена та у крові. Проте, вона не змогла викликати швидку медичну допомогу, тому потерпіла побігла до сусіда ОСОБА_11 . Зазначила, що не бачила самі події побиття потерпілої, але є очевидцем того, як працівники швидкої медичної допомоги надавали медичну допомогу ОСОБА_4 , у якої була наявна рана на голові.
Свідок ОСОБА_12 дав показання про те, що 01.09.2017 року близько 17 години до його квартири прибігла потерпіла ОСОБА_4 , у якої був наявний синець на лівій руці, розбита голова, текла кров. Потерпіла просила викликати швидку допомогу та повідомила йому, що її побив ОСОБА_9 , хлопець по кличці "кабан".
Свідок ОСОБА_13 дала показання про те, що 01.09.2017 року ОСОБА_5 вирішив піти до магазину, щоб купити своїй похресниці (а її дочці) солодощів. Через декілька хвилин, вона почула крики сусідів, вибігла та побачила, що біля гаражу потерпілої, ОСОБА_9 тримає металеві двері, а ОСОБА_8 була в середині. Потім вона вийшла із гаража, схопивши палку, якою почала бити ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 побігла до свого під`їзду, по дорозі впала на спину, вдарившись головою об асфальт. Її намагалися підняти, проте вона знову падала. ОСОБА_4 є конфліктною, постійно провокує сусідів на сварки. ОСОБА_9 в руках нічого не тримав, на потерпілій кров бачила коли та впала і вдарилась об асфальт, речей у потерпілої не забирала. ОСОБА_9 потерпілу не бив і не штовхав. Біля гаражу, окрім ОСОБА_9 і потерпілої, інших осіб не було.
Потерпіла заперечила проти показань свідка ОСОБА_13 , вказавши, що її покази є неправдивими.

Свідок ОСОБА_14 (дочка потерпілої) дала показання про те, що 01.09.2017 року, після отриманого по телефону повідомлення щодо інциденту, який стався з її матір`ю, вона відразу поїхала до неї. Приїхавши додому, матір їй повідомила, що ОСОБА_5 побив її, в результаті чого вона отримала травму голови, з якої текла кров, бачила у неї синці та вирване волосся. Викликали швидку, до лікарні вона супроводжувала потерпілу, якій наклали на рану шви. Її мати на психічні хвороби не страждає і на відповідному обліку не перебуває. Гараж знаходиться неподалік будинку де проживає її матір, та є її власністю, в якому зберігаються речі домашнього вжитку, куди матір ходить майже щодня.
Свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що працює лікарем-психіатром Коростенської ЦМЛ, а тому їй відомо, що згідно з випискою терапевтичного відділення Житомирської обласної психоневрологічної лікарні, де з 1 вересня по 8 вересня 2014 року потерпіла ОСОБА_4 лікувалась, останню було автоматично постановлено на облік у лікаря-психіатра Коростенської ЦМЛ. На даний час на обліку вона не перебуває. Жодного разу за медичною допомогою ОСОБА_4 до неї, як лікаря-психіатра, не зверталася. Також свідок пояснила, що діагноз, який встановлено відповідно до виписки лікарні потерпілій, не міг спровокувати її раптове падіння, ні судомних, ні епілептичних нападів вона не мала.
Обвинувачений з показаннями вказаних свідків погодився, їх правдивість не заперечив.

Письмовими доказами вчинення обвинуваченим інкримінованого проступку є:

- витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено на підставі заяви ОСОБА_4 від 01.09.2017 року з правовою кваліфікацією дій за ч.2 ст.125 КК України; особу, яку повідомлено про підозру вказано ОСОБА_5 ;
- протокол прийняття заяви потерпілої від 01.09.2017 року, зі змісту якого вбачається, що 01.09.2017 року обвинувачений завдав їй тілесних ушкоджень;
- рапорт працівника чергової частини Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про прийняття повідомлення з приводу того, що 1 вересня 2017 року о 19-14 год. мало місце побиття потерпілої ОСОБА_4 її сусідом ОСОБА_5 ;
- рапорт працівника чергової частини Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про прийняття повідомлення від лікаря травмпункту про те, що 1 вересня 2017 року о 19-50 год. ним надавалася медична допомога ОСОБА_4 ;
- заява ОСОБА_4 від 26.09.2017 року, в якій вона просить долучити до матеріалів кримінального провадження п`ять фотознімків з зображенням нанесених їй тілесних ушкоджень;
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 26.09.2017 року, відповідно до якого тимчасово вилучено п`ять фотознімків;
- протокол огляду речей і документів від 26.09.2017 року, яким підтверджується факт здійснення огляду п`яти фотознімків, на яких зображена ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями на руці та на потиличній частині голови, які визнано речовими доказами у справі;
- постанова слідчого СВ Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про приєднання до матеріалів кримінального провадження № 0001574 від 26 вересня 2017 року п`яти фотознімків на яких зображена ОСОБА_4 з тілесними ушкодженнями на руці та на потиличній частині голови;
- довідкою №4688 від 01.09.2017 року зафіксовано звернення потерпілої за медичною допомогою в Коростенську ЦМЛ та наявність у ОСОБА_4 забійної рани правої тім`яної ділянки голови, саден та синців верхніх кінцівок та стегні;
Даними слідчого експерименту проведеного за участю потерпілої від 23.11.2017 року в ході якого остання відтворила на місці обставини кримінального правопорушення, з демонстрацією механізму та локалізації нанесення ударів, з фото таблицями до нього.

Наявність, розташування та тяжкість отриманих потерпілою тілесних ушкоджень встановлені проведеною по справі судово-медичною експертизою та підтверджуються її висновком.

Так висновки експерта №237 від 20.09.2017 року та №319 від 28.11.2017 року, з яких вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: ушитої рани в тім`яній області волосистої частини голови справа; синця в проекції правого плечового суглобу; синця по зовнішній поверхні верхньої і середньої треті правого плеча; синця по зовнішній поверхні нижньої треті правого плеча, верхньої і середньої треті правого передпліччя та в проекції правого ліктьового суглобу; семи синців по внутрішній поверхні у всіх третях правого плеча; трьох синців по внутрішній поверхні у всіх третях правого передпліччя; синця по долонній поверхні в проекції п`ясна кістки п`ятого пальця; семи синців по зовнішній поверхні лівого плеча і передпліччя в усіх третях; чисельних лінійних саден на фоні синців зовнішньої поверхні лівого передпліччя; двох синців по задній поверхні грудної клітки зліва в проекції 5-12 ребер між задньою пахвиною і навколо хребтовою лінією, в області попереку зліва; синця по внутрішній поверхні треті лівої гомілки; синця по внутрішній поверхні треті лівої гомілки; синця в проекції правої здухвинної ділянки. Дані ушкодження утворились внаслідок багаторазової дії тупого твердого предмета, а також могли виникнути в обставинах, які продемонстровані та описані в протоколі слідчого експерименту та допиті потерпілої ОСОБА_4 і не могли виникнути внаслідок самовільного биття головою об асфальтове покриття потерпілою ОСОБА_4 (зі слів ОСОБА_5 ) та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
При поданні зазначених доказів та при їх дослідженні судом сторони кримінального провадження не подали зауважень з приводу їх належності або допустимості, отже наведені докази є належними та допустимими.

Доводи захисника обвинуваченого вже в судових дебатах про визнання недопустимими доказами довідки №4688 від 01.09.2017 року з Коростенської ЦМЛ, висновку СМЕ №237 від 20.09.2017 року та фото знімки, оскільки довідка слідчим експерту разом з постановою не направлялась і не була визнана письмовим доказом у справі, а фотографії не можуть бути визнані речовими доказами у справі, оскільки на них не видно обличчя особи, яку фотографували та не містять дати, суд вважає необґрунтованими, такими що не ґрунтуються на нормах кримінально-процесуального законодавства, до того ж такі обставини не тягнуть за собою визнання такого доказу як висновок експерта недопустимим.

Так, відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Про витребування у прокурора доказів на підтвердження правомірності отримання експертом медичної довідки захистом клопотань заявлено не було, доказів того, що експертиза була проведена не за медичними документами потерпілої не представлено.

Зазначені докази (довідка) в даному кримінальному провадженні є доказом у виді документу, і не повинні визнаватись речовими доказами, а фотознімки містять зображення обличчя потерпілої.

Клопотань щодо витребування та огляду медичних документів, призначення іншої експертизи, виклику експерта стороною захисту не заявлено ні на досудовому слідстві, ні під час судового розгляду. Вказаний судом висновок експерта мотивований, складений у відповідності до вимог ст.ст.101,102 КПК України, відповідає об`єктивним обставинам справи, у зв`язку з чим підстав для визнання цих доказів недопустимими у суду не має, оскільки доказів, які б свідчили про їх неправдивість або недопустимість суду не подано.

Згідно даних обвинувального акту до складу слідчої групи входили слідчі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та прокурори ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які проводили слідчі дії та приймали по справі процесуальні рішення, що спростовує позицію сторони захисту про відсутність повноважень у цих слідчих та прокурорів на провадження ряду слідчих дій та прийняття рішень.

Необґрунтованими є також посилання захисника на те, що кримінальне провадження було розпочато незаконно.

Так, заява про злочин була подана потерпілою ОСОБА_4 і написана на бланку в день нанесення їй тілесних ушкоджень 01.09.2017 року, являється інформацією про вчинення кримінального правопорушення, зафіксованою у процесуальній формі, в цей же день внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, зазначення в друкованому бланку двох прізвищ працівників поліції та відсутність штампа, не є порушенням вимог ст.214 КПК України, а тому не може бути підставою для визнання здобутих по даному кримінальному провадження доказів недопустимими.

Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру і обвинувальний акт є не конкретизованими, та такими, що не відповідають тим обставинам, які відбувались, не дотримання умов проведення слідчого експерименту (проведено у службовому кабінеті Коростенського ВП), відтак не підтверджує обставини скоєння правопорушення викладені потерпілою, суд вважає необґрунтованими, та належними доказами не спростованими.

Достатніх підстав для визнання недопустимим доказом слідчого експерименту за участю потерпілої не має, оскільки такі докази отримані в порядку, передбаченому законом, що підтверджує існування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Показання обвинуваченого та позицію захисника про непричетність до вчинення інкримінуємого злочину, визнання доказів недопустимими, суд не погоджується з такими доводами, визнає їх неправдивими, даними з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене та покращити своє становище, аналізуючи їх в сукупності з отриманими та дослідженими доказами, які в повному обсязі доводять його винуватість у вчиненому проступку.
Версія обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 сама завдала собі тілесних ушкоджень при падінні на асфальтове покриття та биття головою об асфальт, падінні у гаражі, спростовуються, як письмовими доказами, в тому числі висновком експерта №319 від 28.11.2017 року з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження не могли виникнути внаслідок самовільного биття головою об асфальтове покриття потерпілою, так і показаннями самої потерпілої даними в судовому засіданні, яка чітко зазначила про те, що на вулиці обвинувачений бив її ногами по різним частинам тіла (рукам, спині, ногам) внаслідок чого вона падала на цементне покриття. Також свідок лікар ОСОБА_15 пояснила, що діагноз, який встановлено відповідно до виписки Житомирської обласної психоневрологічної лікарні потерпілій, не міг спровокувати її раптове падіння, на обліку у лікаря психіатра потерпіла не перебуває. ОСОБА_4 ні судомних, ні епілептичних нападів не мала.
Разом з тим, суд не визнає показання свідка ОСОБА_13 , яка стверджувала те, що ОСОБА_9 потерпілу не бив і не штовхав, що вона сама завдала собі тілесних ушкоджень при падінні головою об асфальт,оскільки такі покази свідчать про те, що вона намагається виправдати дії свого знайомого (кума) ОСОБА_5 , дані покази спростовуються іншими доказами дослідженими судом в судовому засіданні.

Досліджені в ході судового слідства всі докази об`єктивно поєднуються між собою і підтверджують винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому проступку.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з врахуванням вищевказаного аналізу доказів, а невизнання в судовому засіданні обвинуваченим своєї вини, суд вважає спробою останнього уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Як особа ОСОБА_5 працездатного віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, працює та характеризується виключно позитивно, раніше не судимий.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, відношення до вчиненого, що обвинувачений працює та має постійний дохід, думку потерпілої щодо покарання, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним проступок у виді штрафу, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно вимог ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно ст.12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є проступком (на момент вчинення злочином невеликої тяжкості).

Відповідно до п.2,3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

Відтак, враховуючи, що на час розгляду справи минули строки, передбачені ст.49 ч.1 п.2 КК України, а обставини, передбачені ст.49 ч.2,3 КК України, відсутні, на підставі ст.74 ч.5 КК України від вказаного покарання звільняє.

Невизнання своєї вини обвинуваченим не перешкоджає суду застосувати положення ч.5 ст.74 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у справі не пред`являвся, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання в зв`язку з закінченням визначених ст.49 ч.1 п.2 КК України строків давності.

Речові докази: п`ять фотознімків із зображенням потерпілої з наявними тілесними ушкодженнями залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов у справі не пред`являвся, запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1