УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги не з`явився, однак з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутність.

Прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , за клопотанням якого ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року накладено арешт на транспортний засіб, будучи належним чином повідомленим про дату, час, місце розгляду клопотання про скасування арешту майна, в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для його розгляду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також вивчивши матеріали судової справи №761/17105/21 (провадження № 1-кс/761/10358/2021), слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні встановлено, що ВД Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, під процесуальним керівництвом Шевченківської окружної прокуратури м. Києва.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у справі № 761/17105/21 (провадження № 1-кс/761/10358/2021), клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задоволено та накладено арешт на майно, виявлене та вилучене 07.05.2021 року під час проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 03.12.2002 на автомобіль марки «Mazda 626», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_3 ; документацію на автомобіль марки «Mazda 626», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 на 16 арк.; автомобіль марки «Mazda 626», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 1987 р.в., з ключем до даного авто, який перебуває на штраф майданчику ТОВ «УКРСПЕЦПАРК».

При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 19.05.2021 року, підставою для накладення арешту, послугувала наявність розумних підстав вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001640.

Таким чином, на переконання суду, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не наділений процесуальними повноваженнями вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Тому, приходжу до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України, наклав арешт на зазначене у клопотанні майно, з метою збереження речових доказів, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Обставин, які б свідчили про те, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Керуючись ст.ст. 98, 131-132, 170, 173-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року у кримінальному провадженні № 0001640, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1