УХВАЛА
щодо продовження строку тримання під вартою

27.09.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, подане слідчим СВ відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000373 від 30.07.2021 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізня, Житомирського району Житомирської області, громадянина України, працюючого не офіційно різноробочим в лісництві, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 30.10.2021 року.
В клопотанні слідчий вказав, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000373 від 30 липня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Слідчий вказує, що 30.07.2021 р. близько 08:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм батьком ОСОБА_7 , де між останніми відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область голови та шиї, внаслідок чого ОСОБА_7 помер.

30.07.2021 року ОСОБА_7 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
31.07.2021 слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира підозрюваному ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.09.2021 року.
В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років; підозрюваний не є особою похилого віку або такою, що потребує лікування; не має постійного місця роботи; за місцем проживання характеризується негативно зловживає спиртними напоями. Всі ці доводи, на думку слідчого, дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу чи перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки чи несвоєчасної явки для проведення слідчих ( розшукових) дій, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 27.09.2021 року, проте до вказаного строку внаслідок складності провадження закінчити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки на даний час триває проведення судових експертиз.
Беручи до уваги викладене, слідчий в клопотанні вказує, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню указаних ризиків, а тому просив продовжити строк дії попереднього запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив задоволити. Пояснив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, ризики, які були заявлені, не зменшились, досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено через його складність та об`єм доказів, які повинні бути зібрані.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою. Вказав, що має на утриманні неповнолітніх дітей, працює неофіційно. Пояснив, що батько поводив себе агресивно, виганяв його та його малолітніх доньок на вулицю, внаслідок чого між ними виник конфлікт, батько вдарив його по голові глиняним горщиком для квітів, він захищався, вдарив його кулаком, не мав наміру його вбивати.
Адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання вартою відносно його підзахисного. Вважає клопотання слідчого немотивованим, неаргументованим, таким, що не відповідає вимогам ст. 193 КПК України. Пояснив, що ОСОБА_5 визнає свою причетність до скоєного, розкаюється, співпрацює зі слідством, жодного разу не відмовлявся від проведення будь-яких слідчих дій з його участю, за його участю проведений слідчий експеримент. Органом досудового розслідування не встановлено і не підтверджено жодного факту, що підозрюваний якимось чином надає покази чи пояснення з приводу обставин події, які не відповідають іншим наявним доказам. Ініціатором конфлікту був батько, підозрюваний діяв з метою самозахисту. На переконання сторони захисту, після отримання висновків експертиз дії підозрюваного можуть бути перекваліфіковані з огляду на те, що згідно попередніх висновків потерпілий загинув від травматичного шоку і від травми шиї, що свідчить свідчить про відсутність умислу на вбивство. Вказує, що у підозрюваного також були виявлені тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта могли виникнути за обставин, на які вказував підозрюваний. Під час огляду місця події також були зафіксовані уламки розбитого горщика для квітів, що підтверджує пояснення підозрюваного. Вважає, що подальше тримання ОСОБА_5 під вартою є невиправданим. Просив застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що слідчими Відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000373 від 30 липня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, по факту умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 .
Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 31.07.2021 року до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 27.09.2021 року.
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КПК України, підтверджено наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу.
На час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя дійшла висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти заявленим ризикам і тримання ОСОБА_5 під вартою на такій стадії досудового розслідування є виправданим.
Зі змісту постанови виконувача обов`язків керівника Житомирської окружної прокуратури від 23.09.2021 року вбачається, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 продовжено до 30.10.2021 року.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з прав людини (далі за текстом Конвенції) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. В пункті 3 цієї ж статті передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Європейський суд з прав людини неодноразово за наслідками розгляду справ заявників проти України констатував порушення пункту 3 статті 5 Конвенції з прав людини під час розгляду клопотань про продовження строку тримання під вартою, зокрема, у справах, "Єлоєв проти України", "Харченко проти України", "Ігнатов проти України".
У рішенні від 15.12.2016 року по справі "Ігнатов проти України" Європейський суд з прав людини констатував порушення пункту 1 статті 5 Конвенції у зв`язку з відсутністю в ухвалі районного суду від 01 жовтня 2013 року будь-якого обґрунтування для продовження строку тримання заявника під вартою.
В рішенні ЄСПЛ "Харченко проти України" від 10.02.2011 року вказано, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі. Надалі прокурори і суди, продовжуючи строк тримання заявника під вартою, не наводили підстави своїх рішень, а лише посилалися на відповідність раніше обраного запобіжного заходу. Проте згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу лише наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші аргументи для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані національними судами (див. справу "Єлоєв проти України", п. 60). Інших підстав національні суди у цій справі не наводять. Крім того, національні владні органи не розглядали можливість застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (п. 80 Рішення).
Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що 30.01.2020 року у пілотному рішенні "Сукачов проти України" ЄСПЛ вказав на заходи загального характеру, які Україна має вжити протягом 18 місяців. Так у п.147 даного рішення зазначено, що проблема переповненості протягом попереднього ув`язнення тісно пов`язана з іншою проблемою, яка часто виявляється у рішеннях проти України стосовно скарг відповідно до статті 5, а саме, надмірною тривалістю попереднього ув`язнення. Зокрема, він неодноразово визнавав порушення статті 5 § 3 Конвенції у зв`язку з відсутністю належного виправдання як для коротких, так і для довгих періодів попереднього ув`язнення в Україні (див., наприклад, Kharchenko v. Ukraine, no. 40107/02, § 99, 10 лютого 2011; Komarova v. Ukraine, № 13371/06, §§ 77-81, 16 травня 2013; Osakovskiy v. Ukraine, № 13406/06, §§ 82-85, 17 липня 2014; Yaroshovets and Others v. Ukraine, №№ 74820/10 та 4 інших, §§ 123-28, 3 грудня 2015; Ignatov v. Ukraine, № 40583/15, §§ 40-42, 15 грудня 2016; Zherdev v. Ukraine, № 34015/07, §§ 121-24, 27 квітня 2017; Makarenko v. Ukraine, № 622/11, §§ 91-94, 30 січня 2018; та Krivolapov v. Ukraine, № 5406/07, §§ 106-08, 2 жовтня 2018).
На сьогодні Суд визнав порушення статті 5 § 3 Конвенції у більш ніж дев`яноста справах проти України.
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
В пункті 17 вказаного листа міститься роз`яснення, що слідчому судді необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).
У клопотанні про продовження тримання обов`язково повинно бути зазначено: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Розгляд такого клопотання здійснюється у порядку ст. 200 КПК.
Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою (зокрема, йдеться про застосування застави), у багатьох випадках навіть не розглядалася.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.
Дослідивши зміст клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що в ньому абсолютно відсутній виклад обставин та їх обґрунтування, які свідчать, що ризики, які були заявлені при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, не зменшились, відсутні і доводи, які б вказували на те, що з`явились нові ризики, які попередньо не були заявлені. Відсутнє обґрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.
Так, при обранні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою було доведено наявність ризику, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні. Разом з тим, як пояснив адвокат в судовому засіданні, протягом періоду перебування підозрюваного під вартою за участю підозрюваного проведено слідчий експеримент, відібрано матеріали експериментальних зразків для проведення експертизи. Крім того, слідчим суддею встановлено, що за участі слідчого судді були допитані малолітні свідки, які є доньками підозрюваного, які надали пояснення з приводу обставин події і підтвердили, що між батьком та дідом виникла суперечка. А відтак слідчий суддя приходить до переконання, що заявлений прокурором ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків чи потерпілу не підтверджується на даній стадії досудового розслідування.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором під час розгляду клопотання не доведені обставини, передбачені ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою. Фактично єдиними доводами, на які посилається прокурор, щодо необхідності продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, є обґрунтованість підозри та тяжкість вчиненого злочину. На переконання слідчого судді вказані обставини не є безумовною підставою для продовження тримання ОСОБА_5 під вартою. Запобіжний захід за своїм змістом не є мірою відповідальності за можливе вчинення кримінального правопорушення. На даній стадії будь-яка особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено вироком суду, а відтак обмеження права на свободу та особисту недоторканість, в тому числі тримання під вартою, має застосовуватись у виняткових випадках за наявності для того обґрунтованих та беззаперечних підстав.
Крім того, під час розгляду клопотання було встановлено, і не спростовано стороною обвинувачення, що конфлікт був спровокований потерпілим, який поводив себе агресивно по відношенню до підозрюваного та його дітей. Також слідчим суддею встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 перебував на обліку як кривдник, який вчиняє домашнє насильство. Підозрюваний пояснював, що потерпілий зловживав алкогольними напоями, на фоні чого був агресивним, бив матір, до них додому неодноразово приїздили працівники поліції, відносно батька складались протоколи про вчинення домашнього насильства.
Також, слідчий суддя враховує поведінку підозрюваного, те, що він визнає свою причетність до вчиненого, розкаюється, співпрацює зі слідством, бере участь в проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність підстав вважати, що він може чинити перешкоди під час досудового розслідування.
З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, відсутність переконливих доводів сторони обвинувачення щодо виправдання подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя вважає за доцільне обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово без застосування електронних засобів контролю.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрювану обов`язки, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладений на ОСОБА_5 обов`язок, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти доведеному ризику, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду.
Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 200, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволити частково.
Відмовити в задоволенні клопотання про продовження дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування на 34 дні до 30.10.2021 року (включно).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 30.10.2021 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 01.10.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1