Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/60/2021 Справа № 641/895/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комінтернівського районного суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002925 від 19 грудня 2015 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, з середньою освітою, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одруженого, не працюючого, раніше судимого, а саме:
1.26.12.2006 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2.26.06.2008 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяців позбавлення волі, звільненого умовно-достроково 19.04.2010,
Зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 19 грудня 2015 року близько 14:00 години, знаходячись на кухні будинку АДРЕСА_2 , почав вимагати від раніше невідомого йому ОСОБА_7 гроші, але після того, як ОСОБА_7 відмовив йому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майка та збагачення за чужий рахунок, діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_7 і наніс йому удар кулаком правої руки в ліву частину голови, після чого наніс ще не менше 7 ударів двома руками в обличчя та голову, в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді садно в проекції лівого тім`яного бугра, синці в лобній ділянці зліва, в правій та лівій навколоочних ділянках; в проекції правої і лівої виличних кісток, на задній поверхні правої вушної раковини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, застосувавши тим самим насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та зломивши волю потерпілого до опору. Після чого, ОСОБА_7 дістав з лівої кишені куртки, належні йому гроші в сумі 157, 00 грн, а ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, вирвав їх з руки потерпілого, чим заподіяв останньому шкоду на вищевказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та пояснив, що він дійсно 19.12.2015 приблизно о 14:00, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на кухні вказаного домоволодіння, почав вимагати від раніше невідомого йому ОСОБА_7 гроші, після того, як останній відмовив йому, він наніс йому удар кулаком правої руки в ліву частину голови, та згодом наніс ще не менше 7 ударів двома руками в обличчя та голову. Після цього, ОСОБА_7 дістав з лівої кишені куртки грошові кошти у сумі 157, 00 грн, а він вирвав їх з руки ОСОБА_7 . Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд. Вказує на те, що відшкодував у повному обсязі спричинену матеріальну та моральну шкоду потерпілому ОСОБА_7 .

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення (злочину), пояснюють мотив скоєного, підстав для самообмови судом не встановлено.

Потерпілий ОСОБА_7 надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності та згоду на розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Від цивільного позову відмовився, оскільки обвинуваченим ОСОБА_5 повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав свою вину у повному обсязі, не оспорював обставини вчинення ним кримінального правопорушення, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 скоїв тяжкий злочин, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується добре, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, має захворювання та ускладнення у вигляді стану після закритої черепно-мозкової травми, забію головного мозку, контузії правої лобної долі, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та наявність на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обставини, що обтяжують покарання по справі відсутні.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

За таких обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для його виправлення, а також попередження вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, враховуючи те, що обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відсутні та наявні обставини, які пом`якшують його покарання, повне відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, відсутність тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення, а також стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням у максимальній межі встановленої ч. 4 ст. 75 КК України, а саме у вигляді 3 (трьох) років із застосуванням п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки ОСОБА_5 можливо виправити без реального відбуття покарання.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_5 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.11.2018 до 15.07.2020 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без розгляду, оскільки згідно з розписки потерпілого ОСОБА_7 , останньому відшкодовано матеріальну та моральну шкоду у повному обсязі.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо він протягом випробувального строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до ст. 72 КК України ОСОБА_5 , зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 21.11.2018 до 15.07.2020 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Речові докази: дві купюри номіналом 50 гривень (КХ 7067487, КХ 5283170), дві купюри номіналом 20 гривень (ТЕ 2109616, СА 7285380), одна купюра номіналом 10 гривень (НК 7758023), одна купюра номіналом 5 гривень (РД 7835205), одна купюра номіналом 2 гривні (ТИ 2629153), які мають сліди речовини бурого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського Апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1