Справа № 444/2012/21
Провадження № 1-кп/444/248/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000376, внесеного 03.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Івано-Франкове, Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, не інвалід, працюючого на посаді комірника у ТзОВ " Pet-expert",

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 03 травня 2021 року, приблизно о 14 годин 30 хвилин, керуючи автомобілем марки "Opel Vivaro" реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою сполученням Івано-Франкове-Крехів-Жовква в напрямку міста Жовква, на її ділянці, поблизу електроопори № 502, в межах населеного пункту Фійна, Львівського району, Львівської області, порушив вимоги чинних розділів ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року зі змінами та доповненнями, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 46 від 23.01.2019 року, а саме: п.п. 1.5; 2.3 б) і д); 12.1, які виразилися в тому, що він, керуючи технічно-справним транспортним засобом, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, чим позбавив себе можливості контролювати рух керованого ним автомобіля, без причин технічного характеру, втратив контроль над керуванням автомобілем, що призвело до виїзду на зустрічну смугу та зіткненню із автомобілем марки "Subaru Outback" реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_8 , який в цей час рухався у зустрічному напрямку.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, чотири пасажири автомобіля марки "Subaru Outback" реєстраційний номер НОМЕР_2 отримали тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_5 отримала забійну рану лобної ділянки справа, навколоорбітальну гематому справа, відкриту черепно-мозкову травму справа, забій головного мозку, перелом лобної кістки, що поширився на основу черепа, травматичний гемосинус, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. ОСОБА_6 отримала перелом лобкової кістки, забій грудної клітки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. ОСОБА_7 отримала закриту хребетно-спинно-мозкову травму у вигляді перелому дужки 5-го шийного хребця, переломів поперечних відростків 12-го грудного та 4-го поперекового хребців; перелом кісток тазу, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Неповнолітня ОСОБА_9 , 2004 року народження, отримала синець на зовнішньо-боковій поверхні правої гомілки, що відноситься до легкого тілесного ушкодження.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5; 2.3 б) і д); 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:

1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б» бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

"д" у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності)

12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Таким чином, ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним злочину, викладені у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Потерпілі в судовому засіданні дали покази аналогічні обставинам викладеним у обвинувальному акті.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині .

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочин, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілих щодо призначення покарання, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкції статті 286 ч. 2 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує позицію потерпілих та те, що ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху України, та в наслідок чого спричинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої потерпілому ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодженн, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на три роки.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у зв`язку із ухваленням обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Так як суд прийшов до висновку про ухвалення обвинувального вироку, а тому дана сума підляга стягенню з обвинуваченого в користь держави.

Керуючись ч.2 ст.286 КК України, ст. 349, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави:

- 2574,30 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/7604-ІТ від 14.06.2021р. у кримінальному проваденні № 0000376;

- 1716,20 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/7996-ІТ від 25.06.2021р. у кримінальному проваденні № 0000376 .

- 1716,20 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/7599-ІТ від 15.06.2021р. у кримінальному проваденні № 0000376 .

- 1716,20 грн. витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-21/7600-ІТ від 15.06.2021р. у кримінальному проваденні № НОМЕР_3 .

Речові докази: автомобіль марки "Subaru Outback" реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіль марки "Opel Vivaro" реєстраційний номер НОМЕР_1 - залишити в користуванні власників.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1