УХВАЛА

30 листопада 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про примусове лікування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України,-

встановив:
На розгляді у Рівненському міському суді Рівненської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , за ч. 2 ст. 187 КК України.
11.10.2021 року захисником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано до Рівненського міського суду клопотання про примусове лікування обвинуваченого ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні своє клопотання підтримала та просила його задоволити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувають матеріали кримінального провадження № №0003679 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2019 року відносно ОСОБА_4 по обвинувачені у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України.
ОСОБА_4 утримується під вартою в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» з 19 червня 2019 року і по сьогоднішній день.
З моменту поміщення ОСОБА_4 до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» стан його здоров`я значно погіршився.
З 04.09.2019 року перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з приводу F- 07.83: Розлади особистості та поведінки у вигляді виражених характерологічних змін внаслідок епілепсії з частими поліморфними судомними нападами, сутінковими розладами свідомості, інтелектуально мнестичним зниженням.
Медичними працівниками філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях зазначається, що обвинувачений ОСОБА_4 періодично звертається до медичної частини з приводу судом. З травня 2021 року у ОСОБА_4 спостерігається почастішання судомних нападів від 2-х на місяць до 10-ти на місяць.
Крім того, у ОСОБА_4 з липня 2021 року відмічається значне погіршення стану психічного стану здоров`я, а саме з того моменту коли почастішали епілептичні напади, з`явилася неадекватність у поведінці.
Згідно ч.3 ст. 19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила злочин у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.
Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Згідно ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом…
Частиною 2 ст. 94 КК України передбачено, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 515 КПК України у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.
Відповідно до ст. 49 Конституції України, держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Згідно ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», кожний громадянин України має право на охорону здоров`я кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я.
Згідно пункту 1 Постанови ВСУ № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є:
1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК України;
2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК України.
Відповідно до ст.. 96 КК України, примусове лікування може бути застосоване судом, незалежно від призначеного покарання, до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб.
Відповідно до пункту 5 Постанови ВСУ № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» тимчасовий розлад психічної діяльності особи, який позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, що настав після вчинення злочину (як до постановлення вироку, так і під час відбування покарання), також може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Як встановлено в судовому засіданні, що медичні працівники філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях наголошують на тому, що у зв`язку з погіршенням психічного стану здоров`я ОСОБА_4 , останній потребує постійного контролю та нагляду медичного персоналу та лікування у спеціалізованому закладі.
Встановлені у ОСОБА_4 діагнози являються не пересічними та потребують спеціалізованого лікування, однак у стінах установ попереднього тримання чи установ виконання покарань таке лікування не може бути надане належним чином.
Таким чином, подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі загрожує не лише його життю та здоров`ю, а й здоров`ю та життю тих осіб з якими від утримується в одній камері, оскільки його захворювання пов`язані з психічними хворобами під час яких особи себе в повній мірі не можуть контролювати та розуміти значення своїх дій.
Відповідно до ст.. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його видужання.
Таким чином суд приходить до висновку, що клопотання обгрунтоване та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст.3, 28 Конституції України,ст.ст.19, 93, 94 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосуванню судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» за №7 від 03.06.2005 року, керуючись п.2 ч.1 ст.392, п.1 ч.1, п.1 ч.2 ст.395, ст.ст.503, 512, 513 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання задовольнити.
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, примусове лікування у спеціалізованому заклад, а саме в Комунального підприємства "Острозька обласна психіатрична лікарня" Рівненської обласної ради (адреса: проспект Незалежності, 40 а, м. Остріг).
Зупинити судове провадження у справі за обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України, до його видужання з можливістю прийняти участь у судовому розгляді.
На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом семи днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міськи суд Рівненської області.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1