Справа № 750/9509/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/334/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Чернігівській області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000036 від 05 жовтня 2020 року, про арешт майна.

Накладено арешт на на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0418; :03:000:0415; :03:000:0010; :02:000:0936; :02:000:0938; :02:000:0935; :12:000:0005; :12:000:0006; :03:000:1506; :17:000:0538; :17:000:0558; :17:000:0512; :17:000:0507; :17:000:0486; :17:000:0484; :17:000:0518; :17:000:0502; :17:000:0536; :17:000:0514; :17:000:0515, заборонено власнику ОСОБА_10 , відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаними земельними ділянками.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя вказав, що наявні матеріали кримінального провадження вказують на те, що земельні ділянки зазначені у клопотанні можуть бути використані у якості доказів у кримінальному провадженні та є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому ці об`єкти підлягають арешту.

На зазначену ухвалу слідчого судді адвокатом ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга в якій вона просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що факт підробки документів, зокрема, заяв до ГУ Держгеокадастр в Чернігівській області не підтверджується належним чином. Докази, які були надані слідчим до суду не є достатніми для висновку про наявність факту підробки таких заяв. Захисник вважає, що матеріали справи не містять, а суд не досліджував самі заяви, які слідство вважає підробленими, що свідчить про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, неповноту судового розгляду та встановлення обставин у справі на підставі припущень. Апелянт зазначає, що окрім протоколів допитів свідків, інших доказів, якими слідство обґрунтовує факт підробки заяв суду, не надано та в матеріалах справи не міститься і матеріали справи не містять також висновку експертизи на підтвердження фальсифікації підписів заявників у заявах, що продавалися до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області. Крім того, на переконання захисника, інформація, викладена у протоколах допиту свідків є спотвореною.

Апелянт вважає, що суду не було надано та не досліджено ряд доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення клопотання. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що матеріали справи та обставини, що викладені у клопотанні слідчого не відображають складу злочину, передбаченого ст.. 190 КПК України.

Крім того, на переконання апелянта ні клопотання слідчого ні оскаржувана ухвала не містять посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони користування земельними ділянками призведе, зокрема, до приховування або псування майна. І клопотання слідчого містить обґрунтування накладення арешту на земельні ділянки лише в частині необхідності їх відчуження.

Заслухавши доповідача, представника власника майна адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який частково заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, Слідчим відділом УСБ України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000036 від 05 жовтня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.3 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що група невстановлених осіб, використовуючи правову необізнаність місцевих жителів Чернігівської області в тому числі військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , А 1624 ( АДРЕСА_1 ) та співробітників ГУНП в Чернігівській області, які мають статус учасника АТО, за грошову винагороду здійснюють приватизацію земельних ділянок розміром 2 га для ведення особистого господарства з подальшим їх відчуженням зацікавленим особам.

Також встановлено, що з метою протиправної приватизації земельних ділянок державної власності невстановленими особами було підроблено підписи від імені заявників (осіб на яких здійснювалася безоплатна приватизація) та подано до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області заяви про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та заяви про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, при цьому особи від імені яких подавалися вказані заяви жодних заяв не підписували та до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області не зверталися.

В результаті вказаних незаконних дій з державної власності шахрайським способом з використанням підроблених документів відчужено близько 230 га земель сільськогосподарського призначення на користь зацікавлених осіб.

В подальшому вказані земельні ділянки були перепродані громадянину України ОСОБА_10 , при цьому укладання договорів від імені продавців проводили представники за довіреністю без участі реальних власників.

14 червня 2021 року постановою слідчого відповідні земельні ділянки було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000036.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 18 червня 2021 року частково задоволено клопотання про арешт майна та накладено арешт на земельні ділянки у кримінальному провадженні, повний перелік яких зазначено у резолютивній частині ухвали.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000036, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказані земельні ділянки.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Слід зазначити, що, всупереч доводам апеляційних скарг, на цьому етапі кримінального провадження невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна може призвести до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах кримінального процесуального законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, оскільки застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, сприятиме досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, що спростовує твердження апелянта про недотримання слідчим та слідчим суддею вимог ст. ст. 171, 173 КПК України.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження майнових прав відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України має тимчасовий характер і негайно припиняється, якщо у ході подальшого досудового розслідування або за результатами судового розгляду не підтвердиться, що це майно є предметом, доказом злочину.

Однак, в ході апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до переконання, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не було належним чином оцінено розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також належним чином не були враховані наслідки арешту майна для власника майна та третіх осіб, саме у визначенні способу накладення арешту на земельні ділянки.

Як було встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, на даний час земельні ділянки сільськогосподарського призначення, на які було накладено арешт, використовуються за цільовим призначенням, що створює необхідність збору урожаю.

Також, апеляційний суд враховує позицію прокурора, висловлену в ході апеляційного розгляду, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката в частині скасування заборони власнику користування земельними ділянками.

За таких підстав, судова колегія приходить до висновку, що слідчим суддею, при накладенні арешту на вказані земельні ділянки в повному обсязі не було враховано інтересів власника майна, а саме в частині користування вказаним майном, що перешкоджає законній господарській діяльності останнього та унеможливлює виконання власником арештованого майна своїх договірних зобов`язань, а тому необхідно змінити судове рішення в частині посилання на заборону власнику ОСОБА_10 користуватися земельними ділянками з відповідними кадастровими номерами.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 18 червня 2021 року, якою частково задоволено клопотання та накладено арешт на земельні ділянки з відповідними кадастровими номерами із забороною власнику ОСОБА_10 , відчужувати, користуватися та розпоряджатися вказаними земельними ділянками змінити.

Виключити з резолютивної частини ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова 18 червня 2021 року посилання на заборону власнику ОСОБА_10 користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами, зазначеними в резолютивній частині ухвалі слідчого судді та дозволити йому користуватися вказаними земельними ділянками.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4