Провадження № 1-в/643/523/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.10.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про передачу матеріалів до суду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 04.03.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1рік,
ВСТАНОВИВ:
До Московського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII вироку Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року відносно засудженого ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначає, що 01 липня 2020 року вступив у дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617- VІІІ, яким внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим, керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, просив привести вирок у відповідність на підставі ч. 3 ст.74 КК України.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, відповідно до змісту якої він просить подання розглядати у його відсутність, подання підтримує та просить його задовольнити.
Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просив суд відмовити у задоволенні подання, оскільки покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Харкова 04.03.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України було приєднане на підставі ст. 71 КК України вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року.
Засуджений у судове засідання не з`явився, про час і день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 5 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути подання без участі осіб, які належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак не з`явились.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання у випадках, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 74 КК України.
Відповідно до ч. 2 та ч. 3ст. 74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 КК України.
Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року ОСОБА_4 був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року у виді позбавлення волі на строк дві місяця та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19.02.2021 року, виправлено описку у вироку Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року та абзац третій резолютивної частини викладено у наступній редакції: «На підставі ч. 2 ст. 71 КК України» за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року у виді позбавлення волі на строк чотири місяці та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.»
Перед цим ОСОБА_4 був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, відповідно до ст. 75 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
У відповідності до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
За частиною 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
У зв`язку із внесеними змінами до частини 1 статті 185 КК України на теперішній час редакція закону має наступний зміст:Таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Як встановлено судом, на даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року, яким він засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 за сукупністю злочинів остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді позбавлення волі на строк один рік вісім місяців. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 04.03.2020 року у виді позбавлення волі на строк дві місяця та визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Як вбачається з останнього вироку ОСОБА_4 було призначено покарання за сукупністю вироків на підставі частини 1 статті 71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
При цьому загальний строк призначеного ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків не перевищив максимального строку встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Таким чином відсутні підстави для приведення призначеного ОСОБА_4 покарання у відповідність із новими положеннями ч. 1 ст. 185 КК України.
З огляду на викладене, враховуючи правила ч. 2 ст. 71 КК України та положення Закону № 2617-VIII про внесення змін до ч. 1 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав приведення вироку Московського районного суду м. Харкові від 04.03.2020 року у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII, оскільки кваліфікація дій та остаточна міра покарання у вигляді позбавлення волі на 2 роки призначена ОСОБА_4 за сукупністю вироків та відповідає діючому законодавству, в тому числі з урахуванням внесених змін.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заявленого подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.370,371,372,537,539 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання начальника Московського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_3 про приведення у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 вироку відносно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя - ОСОБА_1