Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000193 від 17 червня 2020 року за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Алагір Північна Осетія, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , фактично проживаючої без реєстрації в АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, із професійно-технічною освітою, не працюючої, на утриманні неповнолітніх та осіб непрацездатного віку немає, раніше судимої за вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.03.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
- обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено їй покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Покарання у виді штрафу, призначеного вироком Здолбунівського районного суду від 11.03.2020, ухвалено виконувати самостійно.
Початок строку відбуття призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 17 червня 2020 - з моменту фактичного затримання.
До набрання вироком суду законної сили залишено обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 13 вересня 2021 року (ухвалою Рівненського апеляційного суду від 27.08.21 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.10.21 року).
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Стягнуто з засудженої ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судових експертиз у сумі 62754 гривень 45 копійок.
За вироком суду ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимою згідно вироку Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11.03.2020 за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинила умисний тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи.
Так, 17 червня 2020 року, приблизно о 16 год. 50 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у приміщенні літньої кухні житлового господарства за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мету у заподіянні тілесних ушкоджень своєму співмешканцю з метою помсти за образу, взявши до руки із шухляди столу з приміщення кухні ножа, діючи умисно та із значною силою нанесла ним один удар в область стегна лівої ноги ОСОБА_8 , що призвело до ушкодження стегнової артерії, вираженої зовнішньої кровотечі та масивної крововтрати. Внаслідок отриманого поранення стегна з ушкодженням стегнової артерії, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 помер на місці події.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 покликається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.
Вважає, що досліджені судом докази не узгоджуються між собою, суперечливі, ставлять під сумнів доведеність її вини у вчиненому.
Вказує, що судом залишено поза увагою, що на кухонному ножі відповідно до висновку експерта слідів її рук не виявлено, а на досліджених відрізках з плаття є лише 2 краплі крові, так як вона надавала потерпілому медичну допомогу.
На думку обвинуваченої під час досудового розслідування був прихований факт виклику швидкої допомоги, оскільки були досліджені лише пропущені дзвінки з її мобільного телефона, а не набрані.
Вважає покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не чіткими, не послідовними і суперечливим, що залишено поза увагою суду.
Вказує, що протокол огляду місця події від 17.06.2020 року не можна вважати належним доказом її вини.
Просить визнати її невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. У разі наявності підстав, передбачених ст. 415 КПК України, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 , її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, ґрунтується на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та належної правової оцінки наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_6 в суді першої інстанції, яка заперечила особисту причетність до скоєного, вина останньої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, підтверджується сукупністю доказів, оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Так, суд першої інстанції, провівши аналіз доводів обвинуваченої щодо її непричетності до скоєного при встановлених судом обставинах, які мали місце 17 червня 2020 року, прийшов до обґрунтованих висновків щодо спростування твердження обвинуваченої про залишення приміщення літньої кухні до спричинення ОСОБА_8 тілесного ушкодження, зокрема, показаннями допитаної в якості свідка ОСОБА_11 . Так, ОСОБА_12 на досудовому та судовому слідстві у деталях розповіла про обставини кримінального випадку, а саме про конфлікт між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 та ствердила, що особисто була свідком, як ОСОБА_6 витягувала з ноги потерпілого ніж. Окрім цього, ствердила, що була свідком того, як обвинувачена намагалась витерти кров, сліди злочину, просила не викликати поліцію, що розцінено судом як намагання обвинуваченої приховати злочин відразу після скоєння.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до переконливих висновків, викладених у вироку, щодо умисного знищення відбитків на ножі, а знаряддя злочину переміщено ОСОБА_6 з метою його приховування. При цьому, судом взято до уваги те, що обвинувачена у своїх показаннях неодноразово зауважувала, що в день події брала до рук знаряддя злочину - ніж та користувалась ним на кухні. Судом звернуто увагу на показання ОСОБА_6 про те, що свідок ОСОБА_13 цього для перебувала лише в літній кухні, а до будинку ходила лише сама обвинувачена, інших сторонніх осіб в господарстві не було.
З огляду на що, доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо залишення поза увагою суду даних висновку експерта з приводу не виявлення на кухонному ножі слідів її рук, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наданою судом належною правовою оцінкою досліджених доказів у кримінальному провадженні.
Як доказ безпосередньої причетності обвинуваченої до скоєного злочину судом враховано і показання свідка ОСОБА_9 , з аналізу яких достовірно встановлено, що остання 17.06.2020 була свідком того, що вже з самого ранку чула крики, сварки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за місцем його проживання. Окрім цього, ОСОБА_9 вказала та підтвердила, що у літній кухні, окрім ОСОБА_8 , почула звук характерний для відкриття шухляди з кухонним приладдям та брязкіт столового приладдя, потім тупий звук, ніби щось впало. Окрім цього, ОСОБА_9 підтвердила показання ОСОБА_11 , яка крикнула до ОСОБА_6 ) «що ти наробила», а також крик ОСОБА_6 до потерпілого щоб не вмирав.
Як вбачається з вироку суду окрім чітких, послідовних та узгоджених між собою показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , винуватість ОСОБА_6 підтверджується і дослідженими письмовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Так, зокрема, даними протоколу огляду місця події від 17.06.2020 року, в ході якого було встановлено, що подія відбулася у господарстві в АДРЕСА_2 ; наявне нашарування речовини бурого кольору ліворуч від входу в будинок на підмуровці, що відобразились у вигляді бризок, деякі бризки з права на ліво, знизу до верху; в одній із кімнат будинку на підлозі виявлено труп чоловічої статі в лежачому положення на спині з відповідною локалізацією рани, крововиливів, потьоків речовини бурого кольору, її нашарування; наявність дерев`яної тумби з відповідним вмістом.
Судом надано відповідну правову оцінку і даним висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 60 від 20.07.2020 року щодо виявлених ушкоджень рани лівого стегна з ушкодженням стегнової артерії, яка спричинена прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_8 .
Не залишено без оцінки суду і даних висновку судової медичної експертизи № 122 від 19.06.2020 року, відповідно до якого встановлено, що при проведенні експертизи у громадянки ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на тілі не виявлено.
Досліджено судом також і висновки судової біологічної експертизи за № 2.2-146/20 від 13.08.2020 та № 2.2-147/20 від 18.08.2020року та встановлено, що на наданих на експертизу марлевих відрізках із змивами з обох рук та зовнішньої поверхні правої гомілки ОСОБА_6 та на рушнику виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 . Походження даної крові від ОСОБА_6 виключається. На наданих на експертизу двох змивах речовини бурого кольору виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 . На вилученому під час затримання ОСОБА_6 тапочках та платті виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 . Походження даної крові від ОСОБА_6 виключається.
Як вбачається з вироку суду судом не залишено поза увагою дані висновку експерта № 2.2-145/20 від 11.08.2020, відповідно до якого на наданому на експертизу кухонному ножі виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_8 ; походження даної крові від ОСОБА_6 виключається; на поверхні вказаного ножа слідів рук не виявлено, з наданням належної оцінки судом, з наведенням відповідного мотивування у вироку.
Судом враховано, що в ході дослідження змісту протоколу слідчого експерименту проведеного з свідком ОСОБА_10 встановлено, що згідно до поданих свідчень та відтворення події на місці вчинення злочину, свідок зазначила, що в післяобідню пору привела у господарство ОСОБА_8 велосипед та стала очевидцем сварки між обвинуваченою та потерпілим ОСОБА_8 . Петруля вирішила покинути приміщення літньої кухні і в той момент, коли вона вже виходила до коридору, почула крик та обернулась і побачила як ОСОБА_6 своєю правою рукою виймала ножа зі стегна лівої ноги ОСОБА_8 , кров з рани почала бити фонтаном, ОСОБА_8 впав на спину.
Крім того, в ході дослідження судом першої інстанції змісту протоколу слідчого експерименту проведеного зі свідком ОСОБА_9 встановлено, що згідно до поданих свідчень та відтворення події і обставин вчинення злочину, свідок зазначила, що її подвір`я межує з господарством ОСОБА_8 . В день вчинення злочину свідок чула сварку у приміщенні літньої кухні між обвинуваченою та потерпілим. Там була присутня ще ОСОБА_13 . Всі були в стані алкогольного сп`яніння. В якийсь момент свідок почула, як відкривається шухляда і потім щось впало. Тоді все затихло. ОСОБА_6 почала кричати до ОСОБА_14 щоб не вмирав. ОСОБА_12 сказала до ОСОБА_6 , що вона наробила. В подальшому ОСОБА_13 вийшла на вулицю, повідомила що ОСОБА_6 зарізала ОСОБА_8 та викликала швидку і поліцію.
За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дав належну правову оцінку наданим стороною обвинувачення доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого злочину та доведеності саме її вини у його вчиненні поза розумним сумнівом, з покликанням і на практику Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України є вірною.

Доводи обвинуваченої щодо сумнівності доказів на підтвердження її вини є безпідставними та такими, що спростовуються об`єктивно з`ясованими обставинами, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду і належно оціненими судом першої інстанції.

При призначенні покарання обвинуваченій суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і апеляційний суд, повною мірою дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України, оскільки врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, яка притягалася до кримінальної відповідальності і, вчинила новий злочин проти життя та здоров`я особи, що спричинив невідворотній негативний наслідок у вигляді заподіяння смерті потерпілому, який вчинено в період, коли попередня судимість не була знята чи погашена, відсутність обставин, що пом`якшують, наявність обставин, що обтяжують покарання - рецидив злочинів та вчинення злочину особою, в стані алкогольного сп`яніння. Окрім цього, суд прийняв до уваги позицію обвинуваченої - повне заперечення своєї вини, відсутність щирого каяття та прийшов до правильного висновку, що обвинувачена ОСОБА_6 не бажає ставати на шлях виправлення, а тому її виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням обвинуваченій покарання в межах ближче до вищої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.
За таких обставин доводи сторони захисту в судовому засіданні апеляційної інстанції щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченої та явної несправедливості внаслідок суворості, з покликанням на те, що обвинувачена є багатодітною матір`ю, оскільки остання не позбавлена батьківських прав, а судовий розгляд справи про позбавлення останньої батьківських прав триває, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки переконливих доводів, які б спростовували висновки суду не наведено.
При апеляційному розгляді встановлено, що станом на дату події злочину, неповнолітні діти обвинуваченої вже перебували і перебувають у будинку сімейного типу. Органом опіки та піклування Радивилівської міської ради 05.09.2018 року подано до суду позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніх ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На думку колегії суддів, враховуючи викладене, принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, визначене судом першої інстанції обвинуваченій покарання, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого, справедливим, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
З огляду на викладене порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, чи які б вказували на наявність підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15 липня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 ? без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченою ОСОБА_6 ? в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3