ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/226/22 Справа № 932/9785/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Луганськ, громадянки України, зареєстрованої фізичною особою-підприємцем, раніше не судимої, заміжньої, яка має на утриманні малолітнього сина, з вищою освітою, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року задоволено клопотання слідчого, про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та продовжено відносно останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16 лютого 2022 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який враховувався при обранні запобіжного заходу, на цій стадії кримінального провадження не перестав існувати та не зменшився, водночас посилання сторони захисту на той факт, що під час досудового розслідування вже відбувався допит усіх свідків, потерпілих та підозрюваних не може свідчити про завершення існування ризику впливу на таких осіб, оскільки, відповідно до статті 23 КПК України, під час судового розгляду суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно, при цьому не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а отже суд не може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні. Крім того ОСОБА_7 продовжує підозрюватися у вчинення тяжкого злочину, що спричинило загибель людей, досудове розслідування щодо якого ще не закінчилося внаслідок складності кримінального провадження з урахуванням багатої кількості підозрюваних, потерпілих, свідків та великого обсягу та специфіки процесуальних і слідчих дій, необхідних для встановлення обставин, що мають значення та підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин провадження. Тобто, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, а також характер інкримінованих підозр і суворість можливого покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваної винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, це вже само по собі може бути мотивом та підставою для ОСОБА_7 здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, та, без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, не перебуваючи під домашнім арештом, вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості цього провадження шляхом впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, що виправдовує подальше тримання підозрюваної під домашнім арештом та свідчить про неможливість зміни останній запобіжного заходу на жодний із більш м`яких, які, на думку суду, не зможуть забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, у зв`язку з чим слід продовжити строк тримання ОСОБА_7 під цілодобовим домашнім арештом.
Зазначає, що розглядаючи доцільність подальшого тримання підозрюваної ОСОБА_7 під домашнім арештом, враховуються обставини передбачені у ст. 178 КПК України, які є актуальними, проте не вирішальними при застосуванні запобіжного заходу, зокрема тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, у якому вона підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваної, щодо якої немає відомостей, які б перешкоджали застосуванню цього запобіжного заходу, міцність соціальний зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, зокрема наявність у неї родини й утриманця, неповнолітньої дитини, а отже задовільну репутацію підозрюваної, яка проте не може слугувати підставою для відмови у продовженні строку її тримання під домашнім арештом, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на неї процесуальних обов`язків.
Вказує, що застосований до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під домашнім арештом, хоча й обмежує права та свободи останньої, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини у свої сукупності свідчать про наявність ризиків визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з підозрою у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки є підставою для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу тримання під домашнім арештом ОСОБА_7 .
Також зазначає, що заборона підозрюваній залишати житло цілодобового повністю відповідає меті обрання цього запобіжного заходу, а застосування до неї електронних засобів контролю є одним із різновидів контролю за її поведінкою, який передбачений у ч. 5 ст. 181 КПК України, а отже його використання повністю виправдовує застосування таких заходів, які є домірними у даній ситуації, хоча і можуть незначно порушувати нормальний уклад її життя та спричиняти незручності у його носінні, проте це буде давати змогу, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 195 КПК України, відслідковувати та фіксувати її місцезнаходження, зокрема у місці проживання, яке заборонено залишати підозрюваній.
Також вказує, що прокурором, на момент розгляду клопотання, доведено обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, з огляду на дані про особу підозрюваного, а тому, застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваної не забезпечить належного виконання останньою процесуальних обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законом.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в своєму рішенні слідчим суддею не прийнято всіх аргументів сторони захисту та висновки щодо необхідності продовжити строк застосування підозрюваній ОСОБА_7 запобіжного заходу судом зроблені необґрунтовано, всупереч вимогам закону та протирічать фактичним обставина.
Зазначає, що підозра ОСОБА_7 є необґрунтованою, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є недоведеними, стороною обвинувачення не надано жодного реального доказу наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних.
Вказує, що ОСОБА_7 раніше не судима, не є підозрюваною в інших кримінальних правопорушеннях, раніше з`являлась за викликом до слідчого та самостійно прибула до суду для розгляду клопотання; слідчим суддею залишено поза увагою стан здоровя підозрюваної.
Також зазначає, що слідчим суддею не враховано, що застосованим запобіжним заходом порушено уклад життя не тільки підозрюваної, а також і членів її сім`ї, в тому числі малолітньої дитини; слідчим суддею безпідставно покладено на ОСОБА_7 обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Застосовуючи стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 270 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй злочину, зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказує сторона обвинувачення, продовжують існувати та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Так, ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України продовжує існувати враховуючи наступне.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими чи підозрюваними, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Отже, при розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та на підставі досліджених матеріалів, обґрунтовано дійшов висновку, що для забезпечення належної процесуальної поведінки та запобіганню передбачених статтею 177 КПК України ризикам, відносно ОСОБА_7 слід продовжити застосуваний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді про те, що заборона підозрюваній ОСОБА_7 залишати житло цілодобового повністю відповідає меті обрання цього запобіжного заходу.
Так, ОСОБА_7 позитивно характеризується, має постійне місце проживання, зареєстрована фізичною особою-підприємцем, раніше не судима заміжня, має на утриманні малолітнього сина, з моменту обрання запобіжного заходу остання не переховувалася від органів досудового розслідування чи суду, а перебування ОСОБА_7 на цілодобовому домашньому арешту може перешкоджати її укладу життя та членів її сім`ї.

Враховуючи положення ст.ст. 176-178, 181, 194 КПК України, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про її особу, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час з з 21.00 годин по 06.00 годин наступного дня з покладенням відповідних обов`язків, у зв`язку із чим оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали згідно ч. 3 ст. 407 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16 лютого 2022 року.

Покласти на ОСОБА_7 на строк до 16 лютого 2022 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- з 21.00 годин по 06.00 годин наступного дня не відлучатися з місця фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну свого місця проживання та/або праці;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого;

- заборонити підозрюваній спілкуватись із свідками та іншими підозрюваними по кримінальному провадженні № 0001451 від 16.11.2021 у будь-якому вигляді, окрім як за дозволом слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Контроль за поведінкою підозрюваної ОСОБА_7 , яка перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на відповідний ВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4