Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8009/19
Провадження №1-кп/523/424/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2021 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю представника потерпілого ОСОБА_6

у присутності потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001175 від 8.03.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого електриком у дитячому садочку № НОМЕР_1 , раніше судимого:

- 21.09.2007 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч .2, 187 ч.2, 70, 71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 1.07.2013 року звільнений умовно достроково, не відбувши 4 місяці 23 дні.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

Встановив:

7.03.2018 року приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_2 (польської реєстрації), рухаючись по мокрому покриттю проїзної частини дороги у крайньому лівому ряду по пр. Добровольського з боку вул. Марсельської в сторону вул. Миколаївська дорога у м. Одесі, наближаючись до регульованого пішохідного переходу, розташованому на перехресті вул. Кишинівська - пр. Добровольського, порушуючи вимоги п.п.12.3, 12.4 «Правил дорожнього руху України», а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не вживши своєчасних заходів щодо зменшення швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобілю, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, не переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, на невстановлений сигнал світлофору, рухаючись зі швидкістю приблизно 70 км/год., яка перевищує встановлену у населених пунктах швидкість руху не більше 50 км/год., передньою лівою частиною керованого ним автомобілю допустив наїзд на ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину у зоні регульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи за №989 від 11.06.2018 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, розриву середньої хрестоподібної і медіальної колатеральної зв`язок правого колінного суглобу, закритого осколкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням, розриву капсули печінки, забою легенів, перелому правої лопатки, перелому 10-го грудного хребця, черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забійної рани голови, садна голови та кінцівок, які відповідно до критеріїв п.п.2.1.3 «м» та «о» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті, визнав частково, та пояснив, що 7.03.2018 року приблизно о 22:00 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vectra Kombi» з литовськими номерами, рухався десь зі швидкістю 70-74 км/год. по проїзній частині в лівій полосі по вул. Добровольського в сторону міста, мрячив дрібний дощик. В районі вулиці Кишинівської зі сторони магазину «Копійка», де знаходиться зупинка на пр. Добровольського, зліва направо в темпі середнього руху чоловік став переходити проїзну частину дороги навскоси в сторону перехрестя ближче до пішохідного переходу. Помітивши пішохода, став йому сигналити, але потерпілий не реагував, він пройшов половину дороги. Коли став гальмувати, знизивши швидкість приблизно до 40 км/год., враховуючи, що дорожнє покриття було мокрим, не зміг уникнути наїзду, внаслідок чого лівою передньою частиною автомобілю здійснив наїзд на потерпілого. Автомобіль зупинився за перехрестям пішохідного переходу, одразу викликали «швидку», поліцію.

Вину визнає частково, стверджуючи, що для нього горів зелений сигнал світлофору, при цьому не заперечуючи того факту, що рухався зі швидкістю більшою, чим передбачено Правилами дорожнього руху, але його швидкість була не такою, як вказують свідки, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, усвідомлюючи, що перебуваючи за кермом автомобілю, повинен був передбачити тяжкі наслідки, що в результаті його дій відбулася дорожньо-транспортна пригода, але він не зміг уникнути наїзду на потерпілого, також вказуючи, що щиро розкаюється в тому, що сталося, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює, позов потерпілого визнає у сумі, яка буде визначена вироком суду, висловлюючи бажання та зобов`язуючись виконати рішення суду в найкоротший термін, пояснюючи, що раніше не відшкодував потерпілій стороні спричинений збиток у зв`язку з непорозумінням, недоброзичливим ставленням родини потерпілого до нього з перших днів, коли він приходив до потерпілого в лікарню. Покази свідка ОСОБА_9 , надані проти нього у судовому засіданні, пояснив особистою неприязню, яка виникла із-за конфлікту з її чоловіком, який йому погрожував.

Незважаючи на часткове визнання ОСОБА_8 своєї вини, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями потерпілого, свідків, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що 7.03.2018 року у вечірній час після роботи направлявся з магазину «Копійка» додому, зупинився на регульованому пішохідному переході, розташованому на перехресті вул. Добровольського вул. Кишинівська у м. Одесі, на зелений сигнал світлофора для пішоходів став у звичайному темпі перетинати проїжджу частину, пройшов три с половиною смуги, не доходячи до кінця, на першій полосі був збитий автомобілем «Опель», який рухався по пр. Добровольського в сторону центра міста. Дорога була мокрою, але пустою, машини не стояли. З якою швидкістю рухався автомобіль ОСОБА_8 , сказати не може. Отямився вже в лікарні, внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, були зламані обидві ноги, розрив печінки, черепно-мозкова травма.

Цивільний позов, пред`явлений до ОСОБА_8 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» підтримує повністю, з показами обвинуваченого згодний частково, не погоджуючись в тій частині, що він рухався на заборонений сигнал світлофора навскоси, запевняючи, що переходив дорогу прямо по пішохідному переходу на дозволене для нього зелене світло. Щодо міри покарання обвинуваченому приєднався до позиції прокурора.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що 7.03.2018 року у вечірній час попросила свого знайомого ОСОБА_8 відвезти її у центр міста. Приблизно о 22:00 годині вони проїжджали по вул. Добровольського у м. Одесі, коли знаходилися в районі вул. 10 Лінія, звернула увагу, що на спідометрі швидкість автомобілю була більше 100 км/год. Оскільки вона боїться великої швидкості, попросила ОСОБА_8 зменшити швидкість руху, на що він засміявся, відвернувши від неї голову. Вона продовжувала слідкувати за проїжджою частиною, побачила, як на миготливий жовтий сигнал світлофору ближче до вул. Кишинівської вийшов хлопець переходити дорогу, крикнула ОСОБА_8 , що пішохід. Він також вже його побачив, став гальмувати, вивертати машину, хоча поблизу автомобілів не було, зустрічна полоса була вільною, стався наїзд на потерпілого.

На питання прокурора свідок ОСОБА_9 зазначила, що пішохід починав рух по пішохідному переходу зліва направо, пройшов швидким кроком дві полоси, середину дороги, перейшов на половину третьої смуги, де його збили. Дорога освітлювалася ліхтарями, який саме горів сигнал світлофора для водія, сказати точно не може, після ДТП не дивилася на світлофор. Жовтий миготливий бачила, коли пішохід став виходити на дорогу.

Щодо розбіжностей в показах, які давала слідчому та у суді, пояснила, що подробиць обставин допиту під час досудового розслідування не пам`ятає, куди дивився ОСОБА_8 під час руху у неї тоді не питали, вказувала швидкість автомобілю 70-80 км/год. за проханням самого ОСОБА_8 , стверджуючи, на теперішній час дає правдиві пояснення.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що була очевидцем ДТП, яке сталося 7.03.2018 року. У вечірній час вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_11 та друзями ОСОБА_12 та її хлопцем виїжджали з вул. Кишинівської на вул. Добровольського, стояли на світлофорі, очікували зелений сигнал для них. Коли зелений став вже миготіти, вони по тихеньку почали рухатися з місця. Несподівано на вул. Добровольського на великій швидкості вилетів автомобіль «Опель», в цей момент пішохід переходив дорогу прямо по пішохідному переходу в сторону трамвайних колій, був сильний удар, хлопець перелетів через машину, впав. Після ДТП вони під`їхали до місця аварії, побачили, що у потерпілого були переламані ноги, надали першу допомогу, викликали «швидку».

Також свідок ОСОБА_10 додатково пояснила, що потерпілий йшов на миготливий сигнал світлофора, для нього повинен був загорітися зелений, він перейшов половину дороги, переходив на другу половину, по якій їхав автомобіль обвинуваченого, де стався наїзд. Перешкод на дорозі не було, проїжджа частина була достатньо пустою, копичення людей, машин не було, освітлення було добре, тому на її думку, у водія була можливість об`їхати пішохода. Звуків гальмування, сигналів пішоходу не чула.

- Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 7.03.2018 року зі схемою ДТП та фото таблицею.

- Висновком судово-медичної експертизи №989 від 11.06.2018 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкритого осколкового перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням, розриву середньої хрестоподібної і медіальної колатеральної зв`язок правого колінного суглобу, закритого осколкового перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням, розриву капсули печінки, забою легенів, перелому правої лопатки, перелому 10-го грудного хребця, черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку, забійної рани голови, садна голови та кінцівок, які спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобілю та дорожнє покриття в умовах ДТП (зіткнення автомобіля та пішохода), які відповідно до критеріїв п.п.2.1.3 «м» та «о» «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

- Висновком авто технічної експертизи за №639-А від 26.06.2018 року згідно якої рульове керування, ходова частина та гальмова система автомобілю марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_3 » на момент виникнення події цієї пригоди знаходились в працездатному стані та дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху в залежності від ситуації, що виникає на дорозі. Ходова частина на момент виникнення події цієї пригоди мала невідповідність п.п.31.1, 31.4, 31.4.5 г) Правил дорожнього руху, згідно з якими експлуатація цього транспортного засобу у такому стані ходової частини забороняється. Дані невідповідності Правилам дорожнього руху виникли задовго до події цієї пригоди та могли бути виявлені водієм при проведенні огляду транспортного засобу.

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.03.2019 року зі схемою за участю ОСОБА_8 та потерпілого7.03.2018 року.

- Висновком авто технічної експертизи за №19-1396 від 12.04.2019 року згідно якої, належні дії водія автомобілю марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_3 » у варіанті розвитку пригоди за показами пішохода регламентувалися вимогами пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху, відповідно яких перетинання перехрестя на червоне світло світлофора водію заборонено. Належним виконанням вимог пункту 8.7.3 е) Правил дорожнього руху водій автомобілю марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_3 мав технічну можливість уникнути пригоди, а його фактичні дії, які не відповідали вимогам указаного пункту ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

За другою версією за показами водія автомобілю, його належні дії регламентувалися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 ПДР, відповідно яких водій повинен був рухатися зі швидкістю не більше 50 км/год., і з моменту виявлення небезпечних дій пішохода прийняти заходи по гальмуванню, при необхідності до зупинки. По даному варіанту розвитку пригоди, по вихідних даних слідства, належним виконанням вимог пункту 12.3 ПДР водій автомобіля мав технічну можливість уникнути наїзду, і його дії, що не відповідали вимогам пункту 12.3 ПДР, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з фактом пригоди. Водій автомобіля мав технічну можливість уникнути пригоди не тільки із заданого слідством моменту небезпеки для руху виходу пішохода на проїзну частину, але й з моменту, коли водію було об`єктивно зрозуміло, що пішохід уже не зупиниться для пропуску автомобіля. З цього моменту, з експертної точки зору, фактичні дії водія автомобіля, що не відповідали вимогам пунктів 12.4 та 12.3 ПДР, також знаходяться в причинному зв`язку з наїздом.

Аналізуючи надані у судовому засіданні покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, суд дійшов до висновку, що вони по суті не суперечать об`єму пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, за змістом якого обвинуваченому не інкримінується проїзд на заборонений сигнал світлофора та у судовому засіданні також з упевненістю не вдалося встановити сигнал світлофора, який горів на момент вчинення ДТП, за можливе лише припустити, що це був жовтий миготливий; щодо швидкості руху автомобілю відповідно протоколу огляду місця події від 7.03.2018 року п.е «покази спідометра не перевірялися», технічними приборами швидкість руху автомобіля не зафіксована, експертизами точно не визначена, у зв`язку з чим напрошується висновок, що вказана допитаними свідками швидкість руху більше 100 км/год. є особистим сприйняттям осіб, тому суд не приймає до уваги дане твердження свідків, при цьому суд вважає за необхідне зауважити, що у судовому засіданні ОСОБА_8 не заперечував той факт, що він рухався з більшою швидкістю, чим передбачено Правилами дорожнього руху, що здійснив наїзд на потерпілого, механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди узгоджується та підтверджується висновком авто технічної експертизи за №19-1396 від 12.04.2019р., згідно якої дії водія автомобіля не відповідали вимогам пунктів 12.4 та 12.3 ПДР та знаходяться в причинному зв`язку з наїздом на потерпілого.
Покази свідка ОСОБА_9 , яка як з`ясовано, у ході досудового розслідування давала інші покази, змінивши свої перші пояснення у судовому засіданні, не спростовують змісту обвинувального акту, вбачається особисте ставлення свідка до обвинуваченого, не зважаючи на це, суд вважає за можливе прийняти пояснення свідка ОСОБА_9 щодо обставин ДТП допустимим доказом, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.
Таким чином, оцінюючи у сукупності покази обвинуваченого, потерпілого, свідків, висновки експертиз, в яких викладені вичерпні відповіді на поставлені питання, суд дійшов до висновку, що у ході розгляду справи прокурор, підтримуючий державне обвинувачення довів винуватість ОСОБА_8 в рамках пред`явленого обвинувачення, та судом було отримано достатньо доказів винуватості обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчиненого за необережності, який мав місце 7.03.2018 року, дані про особу обвинуваченого в якості характеризуючих даних, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, разом з цим враховує ту обставину, що обвинувачений веде нормальний спосіб життя, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та реєстрації, міцні соціальні зв`язки, родину, на його утриманні знаходиться малолітня дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на його вихованні, цивільна дружина, яка на останньому місяці вагітності, батько - інвалід 3 групи по загальному захворюванню та матір - пенсіонерка, що знайшло своє документальне підтвердження, його особисте ставлення до вчиненого діяння, те, що він публічно вибачався перед потерпілою стороною, що свідчить про усвідомлення своєї провини та каяття, бажання сплати потерпілому спричинену шкоду.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому передбачені ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновок досудової доповіді Суворовського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно ОСОБА_8 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений з 8.08.2018 року має постійне місце роботи, де характеризується позитивно, за характером спокійний, доброзичливий, користується повагою в колективі, має постійне місце проживання, де мешкає разом з малолітньою дочкою, 8.09.2015р.н, яка перебуває на його утриманні та вихованні, батьків похилого віку, відповідно проведеної оцінки ризику ймовірність ризику повторного вчинення злочину є середньою, ризик небезпеки для суспільства є среднім, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається на спеціалізованому майданчику тимчасового затримання автомобілів мототранспорту №1 МПФ ДН «Інформ Ресурси» МВС України за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-А.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 11.04.2018 року було винесено ухвалу про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, яким за змістом ухвали фактично користується ОСОБА_8 на підставі довіреності.

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2018р. про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме автомобіль марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_13 втрачає статус обвинуваченого, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та вищезазначений речовий доказ, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне після набрання вироком чинності повернути особі, у якої був вилучений транспортний засіб ОСОБА_8 .

Речовий доказ довіреність, яка укладена між громадянином ОСОБА_14 та громадянином ОСОБА_15 , нотаріально завіреної у республіці Польща на право користування автомобілем марки «OPEL» реєстраційний номер НОМЕР_4 , суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0001175 від 8.03.2018 року.

Крім цього вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що здійснювалось залучення експертів для проведення двох авто-технічних експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 4421 гривень, що підтверджується довідками про витрати, долучених стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження за №0001175 від 8.03.2018 року до обвинувального акту не долучалися, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м.Одеси.

Також суд приймає до уваги, що в рамках даного кримінального провадження 5.07.2019 року потерпілим ОСОБА_7 пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_8 цивільний позов про відшкодування на його користь завданої моральної шкоди у сумі 350 тис. гривень та витрати на правову допомогу, що складають 7500 гривень, а також про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_7 спричиненого матеріального збитку у розмірі 132362,76 гривень, пов`язаного з лікуванням та перебуванням потерпілого у медичних закладах.

Так, за змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на його користь невідшкодованої матеріальної шкоди у розмірі 132362,76 гривень, незважаючи на те, що зазначена сума доказана документально, суд вважає за необхідне цивільний позов у даній частині залишити без розгляду за наступними підставами.

Дійсно, якщо цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована, то потерпілий повинен вимагати відшкодування розміру завданого збитку зі страхової компанії. Однак, у судовому засіданні позивачем не надано підтверджуючих документів, що на момент вчинення ДТП автомобіль марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_2 (польської реєстрації) був застрахований за договором обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів зазначеним страховим товариством, наявні сумніви, чи дійсно ОСОБА_8 мав поліс обов`язкового страхування, крім цього суду не відомі умови страхового полісу, ліміт та межі страхового відшкодування, та безпосередньо від позивача клопотань про витребування документів не надходило, у зв`язку з чим суд вважає, що підстави для залучення в якості спів відповідача «Страхового товариство «Домінанта» відсутні.

Разом з цим суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 положення ст.128 ч.7 КПК України відповідно до яких особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду (у даному випадку позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди), має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Оцінюючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_8 заявлені у розмірі 350 тис. гривень морального збитку та 7500 гривень витрат на правову допомогу, суд, вважає за необхідне задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу в повному обсязі, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, а саме у сумі 70 тис. гривень, що на думку суду є спів розмірним з понесеними моральними стражданнями, виходячи із засад розумності та виваженості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги обставини кримінального правопорушення, при яких була спричинена моральна шкода, ступінь вини обвинуваченого, також виходить з характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілого, вимушених змін в його життєвих стосунках та подальшому житті, час та зусилля, необхідних для відновлення його попереднього стану.

Приймаючи до уваги вищевикладене, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, з урахуванням санкції ч.2 ст.286 КК України, оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння за необережності, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні фактично вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він працевлаштований, має постійне місце мешкання та міцні соціальні зв`язки, наявність позивних вимог, які обвинувачений готовий відшкодувати в визначеній судом сумі, враховуючи його вік, сімейні обставини, те, що він має на утриманні малолітню дитину, дружину, яка перебуває на останньому місяці вагітності, поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив свою провину, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припинив свою дію 8.07.2018р.

Оцінюючи у сукупності вищевикладені доводи, враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд не вбачає необхідності в вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 100, 128-129, 174, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобам строком на три роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_8 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_8 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міри запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 під час судового провадження не застосовувалися, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Одеського НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області процесуальні витрати у загальній сумі 1287 гривень, а також на користь держави в особі ОНДІСЕ процесуальні витрати у сумі 3140 гривень, пов`язаних із залученням експертів для проведення двох авто-технічних експертиз під час досудового розслідування.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , морального збитку у розмірі 70000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 7500 гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на його користь матеріальної шкоди у розмірі 132362,76 гривень залишити без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/3412/18 (Пр. №1-кс/523/983/18) від 11.04.2018 року, якою був накладений арешт на транспортний засіб скасувати.

Скасувати арешт з майна, а саме автомобілю марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_3 ».

Речовий доказ автомобіль марки «Opel Vectra Kombi» реєстраційний номер НОМЕР_3 », який зберігається на спеціалізованому майданчику тимчасового затримання автомобілів №1 МПФ ДН «Інформ Ресурси» МВС України за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Вільямса, 89-А повернути за належністю особі, у якої був вилучений транспортний засіб - ОСОБА_8 .

Речовий доказ довіреність, яка укладена між громадянином ОСОБА_14 та громадянином ОСОБА_15 , нотаріально завіреної у республіці Польща на право користування автомобілем марки «OPEL» реєстраційний номер НОМЕР_4 , долученого до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0001175 від 8.03.2018 року.

Матеріали кримінального провадження за №0001175 від 8.03.2018р. зберігати в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1