Провадження №: 1-кп/755/70/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
провівши відкрите підготовче судове засідання в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 від 16 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані усі вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, в тому числі, вказав на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.

Обвинувачений підтримав позицію прокурора.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.

Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:

1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9)дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.

Згідно з положеннями ст.ст.91, 374 КПК України, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні. Обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.

Поряд з цим, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Крім того, обставинами, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, що чітко не викладено у цьому обвинувальному акті.

Насамперед, при формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_3 погодився на пропозицію невстановленої особи стати фіктивним засновником та директором суб`єкта підприємницької діяльності за грошову винагороду. Погодившись, ОСОБА_3 передав невстановленій особі копії свого паспорту та номеру картки платника податків, розуміючи, що він не буде займатися підприємницькою діяльністю.

Після чого, ОСОБА_3 у приміщенні офісу нотаріуса своїм підписом завірив, виготовлені невстановленою особою документи, а саме, акт приймання-передачі частки у статутному капіталі за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ, наказ про його призначення на посаду директора цього товариства, статут.

Орган досудового розслідування стверджує, що ОСОБА_3 , будучи фіктивним директором ТОВ не мав наміру здійснювати фінансово-господарську діяльність від імені вказаного товариства.

При кваліфікації дій ОСОБА_3 , зазначено що він «обвинувачується у внесенні завідомо неправдивих відомостей до офіціальних документів діючи за попередньою змовою групою осіб, а саме ч.3 ст. 358 КК України».

У той же час, відповідальність за ст. 358 виникає у разі підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

У той же час, відповідальність за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, - передбачена ст. 205-1 КК України.
Зі місту обвинувачення не зрозуміло, у вчиненні яких саме дій обвинувачується ОСОБА_3 , оскільки обвинувачення є необґрунтованим та незрозумілим.

Крім того, правова кваліфікація кримінального правопорушення викладена неповно, неконкретно та незрозуміло.

Таким чином, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 є нечітким та незрозумілим, не викладена об`єктивна і суб`єктивна сторони кримінального правопорушення. Тобто, у порушення вимог п.5ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 не містить чіткого формулювання обвинувачення.

Вищенаведені порушення вимог кримінального процесуального законодавства позбавляють можливості сторону захисту, належним чином здійснювати свій захист під час судового розгляду, крім того, можуть призвести до скасування будь-якого прийнятого судом кінцевого рішення у зв`язку із порушенням права на захист обвинувачених.

Крім того, є недопустимим твердження в обвинувальному акті, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, оскільки, відносно нього вирок не ухвалено, його вину ще не доведено, відповідно до ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.

Конкретне обвинувачення, фактичні обставини у кримінальному провадженні та визначена правова кваліфікація кримінального правопорушення є важливим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатися від обвинувачення, але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду.

Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд можливості визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 348 КПК України, після оголошення обвинувачення, головуючий встановлює особу обвинуваченого і повинен роз`яснити йому суть обвинувачення, встановити чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.

Відповідно до закону, суд не зможе перейти до розгляду справи, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення.

Крім того, згідно з вимогами ст. 374 КПК України, якщо суд ухвалює вирок, у ньому також зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року також зазначив, що у контексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).

Вищезазначені та встановлені у підготовчому судовому засіданні обставини, вказують на наявність у обвинувальному акті порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, які унеможливлюють належне проведення судового розгляду.

З вище перелічених підстав порушення норм КПК України та невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, він підлягає поверненню прокурору.

На підставі наведеного та, керуючись вимогами ст.ст.314, 369-372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001454 від 16 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, повернути прокурору Печерської окружної прокуратури м. Києва для усунення виявлених судом недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1