Справа № 487/6768/21
Провадження № 1-кп/487/691/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2021 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження №0001089 за обвинувченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, без місц3я реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.11.2001 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі

07.11.2005 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі

24.04.2008 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187 КК України до 4 років 2 місяця позбавлення волі

25.09.2012 Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, 70, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі

13.11.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі

14.03.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі

12.04.2013 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 1, 187 ч.2, 263 ч.1, 70 ч.1,4, 71 КК України до 9 років позбавлення волі

24.09.2020 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5
інший учасник кримінального провадження потерпліий ОСОБА_6 надав суду заяву про судовий розгляд справи за його відсутності

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 року в період часу з 23 годині 00 хвилин по 23 годину 40 хвилин, більш точного часу в ході судового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 перебував біля будинку №59 по вул. Московська в м. Миколаїв та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, знаходячись у вказаному місці у зазначений час, ОСОБА_3 побачив припаркований біля будинку автомобіль марки «ВАЗ 2109» білого кольору державний номер НОМЕР_1 . Після чого, у ОСОБА_3 виник злочинний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна із автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 та відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, шляхом розбиття скла водійської двері проник до вищевказаного автомобіля, звідки викрав з салону автомобіля колонки марки «Pioneer TS-А6995» вартістю 369 гривень 33 копійки та авто-магнітолу марки «Pioneer DVH-330UB» вартістю 300 гривень, та в подальшому, утримуючи викрадене майно при собі намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення, при цьому направився у бік вул. Чкалова в м. Миколаєві.

Свідок ОСОБА_7 , помітивши протиправні дії ОСОБА_3 , який на момент вчинення вказаною злочину знаходився біля будинку №59 по вул. Московська в м. Миколаєві, побіг слідом за останнім, при цьому гучно кричав ОСОБА_3 в слід та вимагав зупинитись.

ОСОБА_3 почувши крики, усвідомлюючи, що його дії стали явними для оточуючих продовжив бігти у напрямку вул. Чкалова в м. Миколаєві, де в подальшому зник, однак розпорядитись викраденим майном не зміг з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, тобто закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням в інше приміщення, вчинені повторно.

01.10.2021 в даному кримінальному провадженні між прокурором окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001089, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 186 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, враховуючи, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020 ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України засуджено до 3-х років позбалення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбуття призначеного покарання з випробування строком на 2 роки, остаточно призначити покарання у виглід 4 років 1 місяця позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором, обвинуваченим ОСОБА_3 і захисником ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України, в межах санкції інкримінованої статті, з урахуванням визнання ОСОБА_3 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі, а також враховуючи ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про його особу, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується негативно, на наркологічному та психіатричному обліку комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради не перебуває, неодружений, офіційно не працює, у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, враховуючи, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020 ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України засуджено до 3-х років позбалення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбуття призначеного покарання з випробування строком на 2 роки, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-21/11597-ТВ від 06.09.2021 у розмірі 1372,96 грн.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду при визнання винуватості від 01.10.2021, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001089 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання до призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.09.2020, остаточно призначить ОСОБА_3 покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня його затримання з 13.08.2021.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1372,96 грн.

Речові докази: колонки автомобільні марки «Pioneer TS-А6995», автомобільна магнітола марки «Pioneer DVH-330UB», яка зберігаються в камері зберігання речових доказів Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1