Провадження №1-кп/389/147/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді зі складу колегії суддів - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законного представника Піщальникової розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000750 від 29 листопада 2018 року стосовно
- ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України, -
- неповнолітнього ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162, ч.3 ст.152 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, дане провадження передано головуючому судді ОСОБА_1 , члени колегії - судді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Суддя Знам`янського міськрайонного суду член колегії - суддя ОСОБА_8 перебуває у відпустці.

Прокурор заявив клопотання про продовження обом обвинуваченим обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 , раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочинів, які класифікуються як злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, не одружений, утриманців не має, не працює, за місцем реєстрації не проживає, відтак не має міцних соціальних зв`язків. ОСОБА_5 також раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочинів, які класифікуються як злочини невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, не одружений, утриманців не має, відтак не має міцних соціальних зв`язків. За викладеного, з метою уникнення відповідальності, обидва обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілу та свідків, які ще не всі допитані, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, заявленого прокурором, оскільки вважають останнє необгрунтованим, тому просять обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.
Неповнолітній ОСОБА_5 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, заявленого прокурором, просять обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В силу ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Оскільки на території України діє карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України №558-ІХ від 13.04.2020 року, згідно з абз.5 пункту 20-5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України даний пункт викладено у новій редакції: «у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Беручи до уваги викладене, те що до закінчення строку тримання обвинувачених під вартою, сформувати колегію суддів неможливо, отже, неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо продовження строку тримання обвинувачених під вартою головуючим суддею зі складу колегії суддів - одноособово.

Відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права».
Зважаючи на практику Європейського суду, суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Крім цього, взято до уваги позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішенні ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», в якому зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у раз і, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у скоєнні злочинів, які класифікуються як злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, не одружений, утриманців не має, не працює, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочинів, які класифікуються як злочин невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин, з мірою покарання до 12 років позбавлення волі, раніше судимий, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а відтак, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Отже, останні також можуть впливати на свідків, які наразі ще не допитані даним складом суду, тому суд вважає встановленим наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тож тримання обвинувачених під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, щодо обвинувачених необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та завдань кримінального провадження.
В силу п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави в даному кримінальному провадженні не визначається.
Керуючись ст.ст.177, 183, 331 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Олександрівка Олександрійського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14.15 год. 14 лютого 2022 року по 14.15 год. 14 квітня 2022 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с.Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, починаючи з 14.15 год. 14 лютого 2022 року по 14.15 год. 14 квітня 2022 року.
Копію ухвали вручити прокурору та кожному з обвинувачених, направити, до відома, начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».
На ухвалу суду може бути подана апеляція безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Знам`янського
міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1