ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №644/6851/21 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3343/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останні рази:

-26.09.2018 року Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 5 місяців позбавлення волі;

-30.01.2019 року Київським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

-08.08.2019 року Личаківським районним судом м.львова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі;

-07.10.2019 року галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі,

-початок строку: 16.06.2018р., кінець строку: 16.01.2022р.,

Суд мотивував своє рішення тим, що з урахуванням кількості вироків, за якими відбуває покарання засуджений, та кількості епізодів кримінальних правопорушень, які вчинені останнім та завданих матеріальних збитків, які не відшкодовані засудженим, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду його клопотання:

-обмежився лише думкою засудженого та прокурора щодо клопотання та інформацією наданою представником ВК №43 щодо кількості судимостей у засудженого;

-проігнорував викладені у клопотанні доводи;

-залишив поза увагою, що на момент розгляду клопотання він мав вже три заохочення;

-не врахував, що відповідно до діючого законодавства, кількість судимостей у засудженого не може бути підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки особа може змінитися у будь-який період часу свого життя. А також те, що відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин покарання, для осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі;

-безпідставно вказав про те, що кількість заохочень не характеризує засудженого, як особу, що стала на шлях виправлення, оскільки у відповідності до діючого законодавства, - тільки бездоганна поведінка засудженого за весь період відбування призначеного судом покарання, яка безумовно підкріплюється заохоченнями, доводить той факт, став чи не став засуджений на шлях виправлення;

-не взяв до уваги, що він вину у скоєних злочинах визнав в повному обсязі, у зв`язку із чим судовий розгляд проводився у порядку, передбаченому ст.349 КПК України; наявність у засудженого місця реєстрації та проживання, соціальних зав`язків, а саме дружини та двох малолітніх дітей; відсутність стягнень, у тому числі за порушення режиму тримання, за час відбування покарання; наявність трьох заохочень, а також часткове відшкодування завданих злочином збитків.

Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду клопотання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що ОСОБА_7 наразі відбуває покарання за 6 вироками, покарання за якими було призначено із урахуванням ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, за якими засуджений має стягнення за цивільними позовами та судовими витратами, які засудженим за час відбування покарання не відшкодовані.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 встановлено, що останній характеризується посередньо, має два заохочення, стягнень немає, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно.

Враховуючи викладене, а також кількість вироків, за якими відбуває наразі покарання засуджений, кількість епізодів кримінальних правопорушень, загальну суму матеріальних збитків, яка засудженим не відшкодована, нетривалий період зміни його поведінки на кращу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Що стосується наявності у ОСОБА_7 трьох заохочень, то з урахуванням вищевикладеного, само по собі не може бути підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Не є підставою для умовно дострокового звільнення і те, що засуджений не порушує режим тримання, оскільки добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання, відповідно до ст.9 КВК України, є його обов`язком.

Посилання засудженого на те, що він має дружину, двох малолітніх дітей, з якими підтримує зв`язок, то ця обставина не може бути взята до уваги як така, що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 30 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: