ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-1/11
Провадження № 1/483/1/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 грудня 2021 року м. Очаків
Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Семенівка Полтавської області, є громадянином України, має повну загальну середню освіту, не одружений, не працює, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 22 травня 2003 року приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через незачинені вхідні двері він проник до житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав черевики з шкірозамінника вартістю 80 грн, пульт дистанційного управління до телевізора «LG» вартістю 65 грн, механічний будильник вартістю 25 грн та настільний годинник механічний вартістю 35 грн, що належать на праві приватної власності ОСОБА_5 , після чого з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив останньому матеріальний збиток на загальну суму 205 грн.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна крадіжка, поєднана з проникнення у житло.

Постановою суду від 11 липня 2003 року підсудного ОСОБА_4 було оголошено у розшук зі зміною йому запобіжного заходу з підписки про невиїзд на тримання під вартою. Виконання даної постанови було доручено Очаківському МРВ УМВС України в Миколаївській області (а. с. 83), а 06 листопада 2009 року розшук було передоручено Миргородському МВ УМВС України в Полтавській області (а. с. 101). До теперішнього часу вказана постанова суду не виконана.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, на неодноразові запити суду до Миргородського МВ УМВС України в Полтавській області (а. с. 106, 111, 116, 121, 126, 135, 140, 145, 148, 155, 156, 159, 160), а також звернення до заступника прокурора Полтавської області (а. с. 161) про хід виконання постанови про розшук ОСОБА_4 на адресу суду направлялися однотипні формальні відповіді зі стандартною вказівкою на те, що органами внутрішніх справ проводиться комплекс оперативно-розшукових заходів, направлених на встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_4 ..

Разом із тим, жодних доказів (пояснень сусідів, інших осіб, надання запитів в різні місцевості щодо встановлення особи, яка знаходиться в розшуку) суду надано не було. Формальні відповіді районного відділу міліції на запити суду не свідчать про належні оперативні заходи, спрямовані на встановлення особи.

До судового засідання прокурор ОСОБА_3 направила клопотання про закриття провадження у справі та звільнення ОСОБА_4 від відповідальності відповідно до вимог ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960р.) та ст. 49 КК України (в редакції 2001р.), оскільки з часу вчинення злочину минуло вже більше 18 років та вчинений ОСОБА_4 злочин не підпадає під заборону застосування давності вчинення злочинів, визначених ч. 5 ст. 49 КК України.

Суд, дослідивши подане прокурором клопотання, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов такого.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 282 КПК України (в редакції 1960р.), якщо під час судового розгляду справи будуть встановлені підставі для закриття справи, передбачені п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ст. 6 і ст. ст. 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Частиною 2 ст. 11-1 КПК України (в редакції 1960р.) встановлено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 мало місце 22 березня 2003 року. Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна крадіжка, поєднана з проникнення у житло. Вказане правопорушення, відповідно до ст. 12 КК, є тяжкий злочином.

Відповідно до положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019р. по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції.

Оскільки всі вимоги закону у даному випадку дотриманні, є очевидним, що існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 та закриття щодо нього кримінального провадження.

Відповідно до ст. 262 КПК України (в редакції 1960р.), розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою. Розгляд справи при відсутності підсудного допускається лише у виняткових випадках: 1) коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду; 2) коли справу про злочин, за який не може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, підсудний просить розглянути у його відсутності. Проте суд має право і в цьому разі визнати явку підсудного обов`язковою.

Кожна норма закону як і принципи права повинні бути застосовані розумно. Законодавець, створюючи норму щодо обов`язкової участі підсудного в засіданні суду, створив також норму-виключення, яка передбачає підстави для проведення розгляду справи без участі підсудного, а також застосування певного розсуду суду у разі необхідності.

Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми-виключення із правила, враховуючи значний строк, який минув з часу вчинення правопорушення до дня судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та з моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 18 років, тобто минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не з`являючись до суду з першого дня перебування справи у суді, фактично ігнорує не тільки правосуддя але й обставини, які можуть вплинути на його права та обов`язки. Не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, ігнорування системи правосуддя, на думку суду, свідчать про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_4 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (в редакції 1960р.), в тому числі і від права на розгляд відносного нього справи у суді.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК, суд вважає, що у даному випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав, встановлених у законі, звільнивши ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, а тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 49 Кримінального кодексу України, ст. ст. 11-1, 282 КПК України в редакції 1960 року, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Звільнити ОСОБА_4 , який 28 травня 1977 року від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_4 постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 липня 2003 року, - скасувати.

Постанову суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її ухвалення.

Головуючий: