Справа № 346/3484/19
Провадження № 1-кп/346/119/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/119/21, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 09.06.2019 року за № 0000558 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, не працює, на утриманні має одну малолітню дитину, згідно ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Кримінальний проступок вчинено за наступних обставин.

08.06.2019 року о 13.50 год. обвинувачений, перебуваючи в громадському місці, а саме в приміщенні літньої палатки кафе «Козацька Хата», що за адресою: смт. Отинія, вул. Свободи, Коломийського району Івано-Франківської області, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, наніс потерпілій ОСОБА_6 один удар кулаком в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді садна та синця в ділянці правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого проступку визнав повністю за обставин вчиненого ним проступку, вказаних в обвинувальному акті. Від дачі показань відповідно до ст. 63 Конституції України відмовився. Обвинувачений у вчиненому щиро розкаюється і просить його суворо не карати та призначивши мінімальне покарання.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, 13.10.2021 року електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, якій просить розгляд кримінального провадження проводити у її відсутності, право цивільного позову їй роз`яснено, покарання обвинуваченого ОСОБА_4 залишає на розсуд суду (а.п. 121).

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України, є кримінальним проступком.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказаних в ст.67 КК України, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який не судимий, адже його судимість є погашеною (а.п. 137), на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах не перебуває (а.п. 140, 141), має на утриманні малолітню дитину (а.п. 135).

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні просить призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу (станом на час вчинення кримінального правопорушення) в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 грн.

Захисник в судовому засіданні вважає, що наявні підстави для призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді штрафу, для сплати його останній вживатиме заходів, враховуючи, що обвинувачений вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, а також те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке є кримінальним проступком, має на утриманні малолітню дитину, а також його цивільна дружина очікує народження другої дитини.
Тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 296 КК України, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді штрафу в мінімальному розмірі, оскільки це, на переконання суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про розмір штрафу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Санкцією ч 1. ст. 296 КК України, в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, було передбачено покарання виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

З 01.07.2020 року набув чинності Закон України №2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу визначено від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Враховуючи, що санкцією ч 1. ст. 296 КК України, в редакції закону № 2617- VIII, посилена відповідальність обвинуваченого щодо покарання у виді штрафу, порівняно з редакцією, що діяла до 01.07.2020 року, то застосуванню в даному випадку підлягає санкція ч.1 ст. 296 КК України в редакції закону, який діяв на момент вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення (щодо штрафу).

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речовий доказ слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Речовий доказ CD-диск, на якому наявний відеоматеріал, зберігати при матеріалах кримінального провадження, які наявні в Коломийській окружній прокуратурі.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1