Справа № 467/730/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.08.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Арбузинка у дистанційному режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та Державною установою «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» клопотання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, засудженого вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23.01.2012 року за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч. 1 ст. 151 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 Кк України до 15 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до ухвали Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22.03.2016 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, засудженому зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 26.02.2011 року по 10.04.2012 року з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що він був засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі. З 23 квітня 2012 року відбуває покарання в Державній установі «Арбузинська виправна колонія (№ 83)». На даний час відбув 2/3 частини покарання, характеризується позитивно, працевлаштований, заохочувався 10 разів, вину у вчиненні злочину визнає, тому своє поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. за такого просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заявлене ним клопотання з підстав, викладених у змісті клопотання.

Захисник засудженого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підтримала заявлене ним клопотання та просила суд його задовольнити з тих підстав, що останній характеризується добре, працевлаштований, невідбутий термін відбування його покарання становить 3 роки 6 місяців.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкі злочини, працевлаштований лише з 2018 року по 2021 рік, за тривалий період відбування покарання заохочувався не систематично, з тривалими проміжком часу, що вказує на те, що його поведінка не була завжди такою, яка б підлягала заохоченню. Крім того, комісією колонії засудженому було неодноразово відмовлено в застосуванні ст. 81, 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року за ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 194 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 26 лютого 2011 року по 10 квітня 2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 26 лютого 2011 року. Кінець строку відбування покарання 11 січня 2025 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, він з 26 лютого 2011 року знаходиться в місцях позбавлення волі.

Під час знаходження в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав. З 23 квітня 2012 року відбуває покарання в ДУ «Арбузинська виправна колонія (№ 83)».

Згідно характеристики засудженого, останній відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України працевлаштований на посаду кочегара, до праці ставиться сумлінно, свої трудові обов`язки виконує в повному обсязі, постійно проявляє трудову ініціативу. До дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз за збереження заборонених предметів. На даний час стягнення погашене в установленому законом порядку. Десять разів заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні доброзичливі стосунки. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом колонії, при спілкуванні ввічливий, чесний. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи, здійснює за ними належний догляд. Відповідально ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування та має достатній рівень необхідних навичок для їх самостійного виконання. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться відповідально.

Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Відповідно до ст. 127 КВК України бере участь у роботі самодіяльних організацій, підтримує зв`язки з родичами шляхом листування, отримує від них посилки.

Згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 , останній має 10 заохочень та 1 стягнення у виді суворої догани, яке на теперішній час погане в установленому законом порядку.

Як вбачається зі змісту довідки про виконання норм виробітку за 2015-2021 роки засудженим ОСОБА_4 , такий працював погодинно, однак за 2016 рік дані про норми виробітку відсутні, частково відсутні такі дані за 2018 рік та за 2021 рік.

Згідно довідки про залучення ОСОБА_4 до робіт з благоустрою колонії на підставі ч. 5 ст. 118 КВК України, останній з 2012 року по 2021 рік періодично залучався до таких робіт.

Не зважаючи на таку характеристику засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що такий на даному етапі відбування покарання лише стає на шлях виправлення, а тому ще потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства. Підстав вважати, що останній довів своє виправлення, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 , останній засуджений за особливо тяжкі злочини, вину визнав частково, що судом було розцінено як спробу уникнути покарання. Згідно цього вироку встановлено, що злочином було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 30000 грн., однак жодних відомостей про її відшкодування або хоча б частини, матеріали особової справи не містять.

Крім цього, ОСОБА_4 раніше був засуджений за тяжкий злочин і подальше вчинення особливо тяжких злочинів через нетривалий проміжок часу, дає підстави говорити, що засуджений не зробив належних висновків для себе і не бажав стати на шлях виправлення.

Щодо заохочень засудженого, то до початку 2019 рок такі носили не систематичний характер, оскільки мали місце у 2014, 2017 та 2018 роках, по одному заохоченню за рік, що свідчить про роботу засудженого, однак не вказує на сумлінне ставлення до неї.

У 2019 році засуджений мав три заохочення, проте, у сукупності з вищевикладеним це говорить про те, що сумлінне ставлення до праці у нього формувалось лише у 2019 році.

У 2020 році засуджений має чотири заохочення, а за вісім місяців 2021 року засуджений має одне заохочення. Як видно, засуджений лише стає на шлях виправлення, тому потребує подальшого виховного впливу.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року у задоволенні спільного клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Арбузинська виправна колонія №83» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській районній державній адміністрації Миколаївської області про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої ним частини строку покарання на більш м`яке у виді обмеження волі - відмовлено.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 травня 2020 року ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2020 року залишено без змін.

Як видно із характеристики засудженого, комісією колонії від 28 січня 2020 року протокол засідання комісії № 2 засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, а саме заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, як такому, що не став на шлях виправлення та у застосуванні ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів свого виправлення, протокол засідання комісії № 7 від 14 квітня 2021 року.

Матеріали особової справи на засудженого не містять жодних відомостей, які б свідчили про те, що після відмови комісії державної установи «Арбузинська виправна колонія № 83» в наданих матеріалах особової справи щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України засудженому як особі, яка не довела свого виправлення, останній хоча б намагається довести своє виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, засуджений жодним чином не довів, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці став на шлях виправлення. Поведінка засудженого ОСОБА_4 за час відбування покарання, його ставлення до праці, не свідчить беззаперечно, що він твердо став на шлях виправлення та процес його перевиховання досяг того рівня, коли можливе застосування умовно-дострокового його звільнення від подальшого відбування покарання.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 23 січня 2012 року та вважає клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України та п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошено 28 серпня 2021 року о 09 годині 00 хвилин.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1