Провадження № 1-кс/554/1859/2022

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про повернення арештованого майна на відповідальне зберігання,-
В С Т А Н О В И В:
03.02.2022 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_3 про повернення арештованого майна на відповідальне зберігання, в якому останній просить частково скасувати арешт, накладений на автомобіль ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова) НОМЕР_2 та повернути його на відповідальне зберігання власнику.
На обґрунтування клопотання зазначає, що автомобіль був оглянутий слідчим, пошкоджень не мав та не має, збите ліве дзеркало заднього виду, що внесено до протоколу огляду. Слідчим отримано висновки авто технічної експертизи. Вважає, що в подальшому в застосуванні арешту відпала потреба, оскільки органом досудового розслідування вже вчинені усі можливі слідчі дії з арештованим майном. Автомобіль використовується у комерційних цілях та його арешт приносить власнику фінансові збитки.
На підставі викладеного, просить задовольнити клопотання.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив скасувати арешт в частині позбавлення права користування та повернути автомобіль на відповідальне зберігання.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Слідчий надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти скасування арешту в частині користування та передачі на відповідальне зберігання не заперечував. Прохав залишити арешт в частині заборони розпорядження та відчуження автомобіля, оскільки досудове розслідування кримінального провадження триває, може виникнути необхідність у дослідженні речового доказу.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у відповідності до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 10.12.2021 року (а.с.17-18), накладено арешт на автомобіль ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_3 , з позбавленням права його відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання автомобіля ГАЗ 3302-14 д.н.з. НОМЕР_1 номер шасі (кузова) НОМЕР_2 визначено спец майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУ НП в Полтавській області.
Як визначено в ухвалі слідчого судді, арешт накладено для реалізації викладеної мети відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, оскільки автомобіль відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, зокрема має статус речового доказу у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями КПК України передбачені дві самостійні підстави забезпечення заходів кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, а саме накладення арешту на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову (ст.170 КПК України), а також накладення арешту на речі та документи, які мають режим тимчасово вилученого майна (ч. 5 ст. 171, ч. 2 ст. 167 КПК України).
В даному випадку застосовувалась підстава, обумовлена вимогами ч.1, ч.2 ст.170 КПК України за змістом якої арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Щодо інших підстав для накладення арешту, то обов`язковими передумовами вирішення питання для накладення арешту на майно в порядку ст. 170 КПК України є наявність у кримінальному провадженні спеціальних суб`єктів: підозрюваного або обвинуваченого, а у визначених законом випадках також особи, яка несе цивільну відповідальність за їх дії, а також наявність спеціальної мети - забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Згідно зі ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України.
Згідно клопотання підозра жодній особі не пред`явлена.
Статтею 174 КПК України передбачені умови та підстави для скасування арешту, зокрема, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, зазначене гарантується ст.41 Конституцією України.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що арешт на автомобіль накладався з метою забезпечення збереження речових доказів.
З повідомлення слідчого вбачається, що у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування.
Також у судовому засіданні встановлено, що слідчий не заперечував проти часткового скасування арешту на майно.
З огляду на викладене, враховуючи співмірність накладення арешту із потребами досудового розслідування та наслідками, які можуть настати для власника, у зв`язку із позбавленням власника використовувати належне йому майно за призначенням, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання в частині скасування арешту щодо заборони користування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,174 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_3 про повернення арештованого майна на відповідальне зберігання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1