Житомирський апеляційний суд
Справа №287/466/18-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

20 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000186 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Хвиля, Великобурлуцького району, Харківської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше неодноразово судимого, останній раз: 24.09.2009 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на п`ять років три місяці,-

обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження №0000186 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України і призначено йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 11 січня 2022 року без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, проте, залишаються ризики того, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 матиме можливість переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкриміновані йому злочини, незаконно впливати на потерпілих та продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши клопотання прокурора ОСОБА_6 , думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який не заперечував щодо продовження йому строку тримання під вартою та захисника, який погодився з думкою підзахисного, перевіривши доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про продовження тримання під вартою судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України, декілька з яких є особливо тяжким злочином та за вчинення яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року, який оскаржується в апеляційній інстанції, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 152, ч.3 ст. 153 КК України і призначено йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для подовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який ОСОБА_8 може переховуватися від суду чи вчиняти нові кримінальні правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, відсутність міцних соціальних зв`язків та офіційного джерела доходів. Крім того, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих.

Вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п.1, 3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, для розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2021 року, апеляційному суду потрібен певний час. Завершити апеляційний розгляд даного кримінального провадження до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не представляється можливим з об`єктивних причин, оскільки ухвалою апеляційного суду від 20.09.2021р. доручено процесуальному прокурору ОСОБА_6 ініціювати перед відповідним органом досудового розслідування (ДРБ) провести дослідження фактів про можливе застосування працівниками поліції під час досудового розслідування тиску на обвинуваченого, шляхом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. 27.09.2021 року на підставі вказаної ухвали прокурором до ЄРДР внесені відомості за № 0000070 та доручено здійснення досудового розслідування другому слідчому відділу (з дислокацією у м.Житомирі) ТУ ДБР у м.Хмельницькому. На даний час досудове розслідування триває згідно інформації, наданої начальником другого слідчого відділу ТУ ДБР у м.Хмельницькому.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 лютого 2022 року без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 17 лютого 2022 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 17 лютого 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: