Справа № 523/1706/19
Провадження №1-кп/523/1549/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002213 від 22.12.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдови, громадянина Молдови, із середньою освітою, неодруженого та офіційно не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації на території України, зі слів - до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
22.12.2018 року, приблизно о 10:10 годин, підсудний ОСОБА_7 , перебуваючи у маршрутному таксі №168, яке рухалось по вул.Миколаївська дорога у м.Одесі, діючи умисно й з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, таємно викрав з рюкзаку потерпілої ОСОБА_8 належні їй гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1465 гривень та банківські картки «Ощадбанку» і «ПриватБанку», заволодівши якими вказаний підсудний з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути, але у цей час його дії були помічені означеною потерпілою, яка схопивши його за руку намагалася повернути викрадене майно.

Однак, підсудний ОСОБА_7 , усвідомлюючи що його дії помічені та мають відкритий характер, не реагуючи на прохання потерпілої ОСОБА_8 щодо повернення її майна, з наведеним майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, залишивши маршрутне таксі на зупинці вул.7-ма Пересипська та розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив означеній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

Під час судового розгляду, прокурор ОСОБА_3 в порядку ст.ст.338, 341 КПК України звернулася до суду зі зміненим обвинувальним актом, за яким попередньо кваліфіковані стороною обвинувачення дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України перекваліфіковані на ч.1 ст.186 цього ж Кодексу.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явилась, надавши до суду заяви щодо розгляду справи без її участі, щодо її згоди зі зміненим прокурором в суді обвинуваченням та її відмовою від підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі, у зв`язку з чим, суд, заслухавши позицію сторін процесу й з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив провести розгляд кримінального провадження за відсутністю означеної потерпілої.

Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому і викладеному у зміненому прокурором обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а відтак його дії вірно перекваліфіковані стороною обвинувачення на ч.1 ст.186 КК України.

Так, з огляду на ч.1 ст.186 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), що карається (в редакції КК, чинної на час вчинення доведеного обвинувачення) штрафом від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.

Зі змісту ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України слідує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, що в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких (середньої тяжкості) злочинів корисливої спрямованості, а також судом ураховується у певній мірі позиція потерпілої ОСОБА_8 з цього приводу та відсутність у неї будь-яких претензій до вказаного підсудного, стан здоров`я останнього та його особа на диспансерному обліку в «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради» не перебуває; мав посередню характеристику за місцем тимчасового проживання в м.Одесі; раніше не судимий, але притягається до кримінальної відповідальності в Приморському районному суді м.Одеси в межах іншого кримінального провадження проти власності та під час попереднього апеляційного перегляду розглядуваного кримінального провадження протягом майже півроку перебував у розшуку; є громадянином республіки Молдова та на території України перебуває без відповідної реєстрації в органах ДМС понад встановлені для іноземців строки (з 2006 року); не має місця постійного проживання в Україні; неодружений і офіційно не працевлаштований, сукупність чого свідчить про схильність підсудного до протиправної поведінки та про доцільність його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання підсудного ОСОБА_7 , протягом розгляду кримінального провадження, судом не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини визнаного доведеним підсудному ОСОБА_7 обвинувачення, ступінь його тяжкості, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючи дані про особу підсудного, суд у контексті ст.ст.50, 65-68 КК України доходить висновку про те, що виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень має відбуватися лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді позбавлення волі в межах строків, встановлених санкцію ч.1 ст.186 означеного Кодексу.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_7 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк його тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні з моменту його затримання в порядку ст.208 КПК України, тобто в період з 22.12.2018 по 15.02.2019 року, а також з 26.02.2021 року (за ухвалою Одеського апеляційного суду).

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна (згідно з даними реєстру матеріалів досудового розслідування), - за правилами ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.ст.72, 63 КК України, строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК України термін його попереднього ув`язнення в період з 22.12.2018 по 15.02.2019 року, а також з 26.02.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні: - гаманець чорного кольору, грошові кошти в сумі 1465 гривень та банківські картки «Ощадбанку» і «ПриватБанку», які передані під розписку потерпілій ОСОБА_8 , - вважати повернутими за належністю вказаній потерпілій, а мобільний телефон марки «Самсунг» білого кольору, розкладний ніж та шкіряний гаманець чорного кольору, вилучені за протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України ОСОБА_7 , - повернути за належністю власникові.

На підставі ст.174 КПК України, після набрання вироком законної сили, арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 27.12.2018 року на речові докази (п.3 розділу ІІІ реєстру матеріалів досудового розслідування), - скасувати, у зв`язку з недоцільністю його подальшого збереження.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_7 , а також направити до СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - для виконання в частинах, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1