Провадження № 11-сс/824/5535/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
заявника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.07.2021 року за ч.2 ст.383, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ч.2 ст.15 ч.5 ст.27 ст.170 КК України.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовлено. В обґрунтування мотивів ухваленого рішення слідчий суддя вказав на те, що зміст заяви ОСОБА_6 від 16.07.2021 року не містив відомостей про конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим дана заява не могла вважатися заявою про кримінальне правопорушення у розумінні положень п.4 ч.5 ст.214 КПК України. Зміст заяви ОСОБА_6 , на думку слідчого судді зводиться лише до його невдоволеності щодо звернення судді Солом`янського районного суду міста Києва до Вищої ради правосуддя із заявою про втручання ОСОБА_6 в її діяльність як судді.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав на неї апеляційну скаргу у якій указав на її незаконність та необґрунтованість. В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_6 пославшись на положення національного та міжнародного законодавства, яке декларує загальні засади доступу до правосуддя та справедливості судового розгляду, вказав на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені слідчим суддею у ході розгляду його скарги. На переконання ОСОБА_6 , його заява від 16.07.2021 містила належне обґрунтування фактичних обставин кримінальних правопорушень та містила всі елементи складу вказаних кримінальних правопорушень. Крім цього, на думку ОСОБА_6 , положення ст.214 КПК України не передбачають здійснення слідчим суддею оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, оскільки положення ст.214 КПК України мають імперативний характер і не відносять питання внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дискреційних повноважень суб`єкта, уповноваженого на внесення цих відомостей. Просив ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати Шевченківський районний суд м. Києва повторно розглянути скаргу від 23.07.2021 року.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи і просив скаргу задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України внесенню до ЄРДР підлягають відомості саме по заяві про кримінальне правопорушення. Тобто, такі відомості вносяться не по любій заяві, що адресована слідчому, дізнавачу, прокурору, а виключно по заяві про вчинене, або таке, що готується кримінальне правопорушення. Діючий Кримінальний процесуальний кодекс України не містить поняття «заява про кримінальне правопорушення». Між тим, зміст такої заяви можливо визначити виходячи із змісту п.4 та п.5 ч.5 ст. 214 КПК України. Аналіз указаної норми закону дає підстави стверджувати про те, що заявою про вчинене кримінальне правопорушення є письмове звернення до особи, уповноваженої на внесення відомостей до ЄРДР про вчинене діяння, яке підпадає під ознаки однієї чи декількох статей (частин статей) Особливої частини КК України із викладенням у цьому зверненні обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення та дають можливість особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, здійснити попередню правову кваліфікацію цього діяння із зазначенням статті (статей, частини статті/статей) Особливої частини КК України. Зміст указаної вище норми закону указує на те, що для внесення відомостей до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення достатньо подання заяви яка формально повинна відповідати зазначеним вище критеріям. При цьому законом не передбачено можливості оцінки на етапі внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення обґрунтованості викладених у заяві обставин, підтвердження викладених у заяві фактів тощо.

Врахувавши указані обставини слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що заява ОСОБА_6 від 16.07.2021 року не містить відомостей про конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, перелік яких наведений ОСОБА_6 та не містить викладу обставин, які можуть указувати на вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим ця заява не відповідає вимогам п.4 і п.5 ч.5 ст. 214 КПК України і не може розцінюватись як заява про кримінальне правопорушення. Наведене дало слідчому судді обґрунтовані підстави для ухвалення рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 , яке слідчим суддею було належним чином мотивоване.
Апеляційна скарга ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність, необґрунтованість чи невмотивованість ухваленого слідчим суддею рішення. Аналіз змісту заяви, із якою ОСОБА_6 16.07.2021 року звернувся до ДБР не дає підстав для визнання цієї заяви заявою про кримінальне правопорушення. Так, у цій заяві ОСОБА_6 наведений перелік статей Особливої частини Кримінального кодексу України, які передбачені різними Розділами цього кодексу, процитований зміст окремих положень КПК України, зроблені посилання на підзаконні акти, що регламентують порядок внесення відомостей до ЄРДР та наведений зміст узагальнень судової практики окремих судових установ. При цьому, ОСОБА_6 у заяві від 16.07.2021 року не викладені обставини, що можуть свідчити про вчинення зазначених ним у заяві кримінальних правопорушень та надають особам, уповноваженим на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, можливість здійснити попередню правову кваліфікацію. Посилання ОСОБА_6 у заяві на те, що суддя звернулась до Вищої ради правосуддя на думку колегії суддів не може визнаватись належним обґрунтуванням обставин, що указують на наявність кримінальних правопорушень, перелік яких ОСОБА_6 наведений у заяві. При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що звернення судді до Вищої ради правосуддя є її правом, гарантованим рядом законодавчих норм і не може розцінюватись як вчинення злочину.
Колегія суддів звертає увагу на те, що імперативність положень ст. 214 КПК України про внесення відомостей до ЄРДР стосуються виключно заяв про кримінальне правопорушення, тобто заяв, які повинні відповідати критеріям, наведеним вище. Між тим, заява ОСОБА_6 від 16.07.2021 року таким критеріям не відповідає, про що зазначено вище, що не давало підстав для внесення по цій заяві відомостей до ЄРДР та для задоволення скарги на бездіяльність слідчих ДБР.
Та обставина, що відповідь на заяву ОСОБА_6 надала начальник відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_7 не дає підстав як для визнання незаконної бездіяльності пов`язаної із невнесенням відомостей до ЄРДР, так і для визнання незаконною ухвали слідчого судді. Так, ОСОБА_6 була подана скарга на бездіяльність повноважного керівника СУ ДБР, пов`язану із невнесенням відомостей до ЄРДР по заяві про кримінальні правопорушення. Між тим, у ході розгляду скарги на цю бездіяльність слідчим суддею було обґрунтовано встановлено те, що подана ОСОБА_6 заява не може визнаватись заявою про злочин і не тягне наслідків у виді вселення відповідних відомостей до ЄРДР. У зв`язку із цим, надання ОСОБА_6 проміжної відповіді на його заяву начальником відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Управління забезпечення діяльності ДБР ОСОБА_7 не може визнаватись порушенням закону та надавати підстав для задоволення скарги на бездіяльність слідчого.
Те, що слідчим суддею не були витребувані та не досліджувались матеріали звернення ОСОБА_6 до керівника СУ ДБР не дає підстав, для скасування ухвали слідчого судді, оскільки наявних у слідчого судді матеріалів було достатньо для з`ясування сутності правовідносин, що виникли та ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Наведене у своїй сукупності указує на необґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_6 .
Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.07.2021 року за ч.2 ст.383, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ч.2 ст.15 ч.5 ст.27 ст.170 КК України відповідає вимогам закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2021 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 16.07.2021 року за ч.2 ст.383, ч.2 ст.366, ч.1 ст.396, ч.2 ст.256, ч.1 ст.111, ч.2 ст.15 ч.5 ст.27 ст.170 КК України залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

___________________ _______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4