ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю учасників судового провадження:
секретаря
судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000067 від 27 лютого 2021 року за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітня дитина 2015 року народження, офіційно не працевлаштованого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
У С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст оскарженого судового рішення.
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишено обраним до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 встановлено рахувати з моменту затримання 28 лютого 2021 року.
Стягнуто з ОСОБА_6 витрати за проведення судових експертиз в сумі 2844 грн. 01 коп.
Вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи апелянтів.
На вказаний вирок потерпіла ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 подали апеляційні скарги. .
Потерпіла ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок та призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.ст.69,75 КК України.
__________________________________________________________________
ЄУНСС: 723/2164/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-кп/822/427/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
На підтримку своїх доводів зазначає, що покарання, призначене ОСОБА_6 , не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через суворість.
Вказує, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілій завдані збитки, а тому наявні підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить апеляційний суд змінити вирок, застосувавши при призначенні покарання положення ст.69 КК України.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано обставину, що пом`якшує покарання добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.
Посилається на те, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, в силу ст.89 КК України не має судимості, є особою молодого віку, проживає у цивільному шлюбі та має сина 2015 року народження, має офіційно зареєстроване місце проживання, де зареєстровано 28 осіб, позитивно характеризується за місцем проживання.
Таким чином, вважає, що є законні та необхідні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання його підзахисному.
Прокурор ОСОБА_5 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Не заперечуючи правової кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини у вчиненому, вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Зазначає, що судом безпідставно призначено ОСОБА_6 додаткове покарання за ч.2 ст.286 КК України, оскільки останній не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії.
Звертає увагу також на те, що районним судом невірно зазначено у вироку номер кримінального провадження, а також помилково викладено позицію прокурора щодо призначення додаткового покарання.
Стосовно призначеного основного покарання, вважає, що воно є явно несправедливим через його м`якість, оскільки не відповідає меті покарання, обставинам кримінального провадження та даним про особу обвинуваченого.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно вироку суду, 27 лютого 2021 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ 21011» номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухався по вулиці Дружби в смт.Красноїльськ Чернівецького району Чернівецької області зі сторони с.Буденець в напрямку центру смт.Красноїльськ. Доїжджаючи до господарства №60 вказаної вулиці, ОСОБА_6 , будучи засліпленим світлом фар невстановленого зустрічного автомобіля, не зупинившись, продовжив рух автомобілем, при цьому проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом, змінив напрямок руху вліво, де допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги у кювет, з послідуючим зіткненням з перешкодою у вигляді бетонного паркану.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля марки «ВАЗ 21011» - Чілімку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до висновку судово медичної експертизи №17 від 05.04.2021 року спричинено смерть, яка настала від закритого перелому кісток основи черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитком під-оболонкових крововиливів.
Дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_6 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 10.1, 12.4, 19.3,31.4.1 (а,в), 31.4.5 (г) ПДР, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п.1.5, 2.1(а) та 2.9 (а) ПДР, які лише сприяли порушенню вищевказаних правил.
Позиції учасників апеляційного провадження.
Обвинувачений, захисник та потерпіла підтримали апеляційні скарги захисника та потерпілої, заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримала свою апеляційну скаргу та заперечила проти задоволення апеляційних скарг захисника та потерпілої.
Мотиви Суду.
Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки апелянтами не оспорюються фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, вирок суду першої інстанції в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Стосовно основного покарання, призначеного ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла наступних висновків.

У відповідності до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з вироку суду, призначаючи ОСОБА_6 основне покарання у виді 4 років позбавлення волі, районний суд врахував, що останнім вчинено тяжкий злочин.

Враховано судом і дані про особу обвинуваченого, який, не маючи посвідчення водія, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, порушив ряд пунктів ПДР, чим призвів до загибелі пасажира та наражав на небезпеку необмежене коло інших потенційних учасників дорожнього руху, в силу ст.89 КК України є раніше несудимим, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліках у психіатра та нарколога.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, районний суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши викладені обставини, районний суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 основного покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Колегія суддів визнає також обставиною, що пом`якшує покарання, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджується письмовою заявою потерпілої ОСОБА_8 (т.3 а.п.58) та її показаннями в районному суді.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при призначенні покарання суд також врахував позицію потерпілої щодо призначення виду та розміру покарання, однак така позиція не є визначальною та не обмежує суд у реалізації своїх дискреційних повноважень, визначених законом України про кримінальну відповідальність.

Що стосується доводів захисника про необхідність застосування положень ст.69 КК України та вимог потерпілої і щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання згідно ст.75 КК України, то вони не знаходять свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Дослідивши наведені обставини, колегія суддів дійшла переконання, що наявні пом`якшуючі обставини, навіть за умови відшкодування заподіяної шкоди, не є такими, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, встановлені обставини не дозволяють апеляційному суду дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, як про це просить потерпіла у своїй апеляційній скарзі.

На переконання колегії суддів, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

При цьому, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної шкоди у сукупності з даними про особу обвинуваченого та обставинами кримінального правопорушення, не свідчать про необхідність призначення більш суворого покарання, аніж фактично призначене судом, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора в цій частині не знаходять свого підтвердження.

Таким чином, покарання у виді 4 років позбавлення волі, призначене в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав вважати таке покарання надмірно м`яким або занадто суворим у ході апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційні скарги захисника, потерпілої та прокурора з цього приводу є необґрунтованими.

Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності призначення додаткового покарання ОСОБА_6 та зміни вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

При цьому, з відповіді начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області ОСОБА_11 від 12 березня 2021 року №31/24/08-699 вбачається, що, відповідно до облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України, громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення водія на право керування транспортними засобами не видавалося (т.1 а.п. 148).

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі призначити покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Враховуючи викладене, вирок суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність (п.4 ч.1 ст.409 КПК України), а саме призначено додаткове покарання, яке у даному випадку суд не вправі був призначати (п.2 ч.1 ст.413 КПК України).

Крім того, заслуговують на увагу доводи прокурора щодо невірного зазначення районним судом номеру кримінального провадження та помилкового посилання суду у вироку на позицію прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_6 додаткового покарання. Як вбачається з матеріалів фіксації судового засідання (т.3 а.п.84-85), прокурор наполягала на не призначенні такого виду покарання, у зв`язку з відсутністю в обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Такі порушення, допущені районним судом, також підлягають виправленню під час апеляційного розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України, апеляційний суд вправі змінити вирок, якщо така зміна не погіршує правового становища обвинуваченого.

Таким чином, у задоволенні апеляційних скарг захисника та потерпілої слід відмовити, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України змінити.
Вважати вірним у вступній частині вироку суду номер кримінального провадження 0000067.
Виключити з мотивувальної частини вироку суду посилання на позицію прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_6 додаткового покарання.
Виключити з вироку рішення суду про призначення ОСОБА_6 додаткового покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
В решті вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3
Згідно з оригіналом
Суддя Чернівецького
апеляційного суду _________________ ОСОБА_1
(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

02.11.2021 року
(дата засвідчення копії)