ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2700/21 Справа № 210/3287/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія №80» за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 вересня 2018 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що за період відбування покарання ОСОБА_7 має два заохочення, стягнень не мав, до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим, так як має інвалідність ІІІ групи, а згідно витягу з протоколу № 8 засіданням адміністративної комісії ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» від 08.04.2021 ОСОБА_7 відмовлено в застосуванні до нього ст. 81 КК України. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений просить застосувати до нього положення ст. 81 КК України.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги засуджений вказує на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що він не має жодного стягнення, інвалід 2 не працюючої групи, має два заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21.09.2018 року, за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.02.2019. З 10.08.2020 по теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За період відбування покарання ОСОБА_7 має два заохочення: подяку від 26.12.2019 за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до виконання поставлених завдань за підсумками роботи у 4-му кварталі 2019 року та подяку від 30.06.2020 за сумлінну поведінку та зразкове ставлення до поставлених завдань за підсумками роботи у 2-му кварталі 2020 року, які отримані в Жовтоводській виправній колонії № 26, стягнень не має. Разом із цим, засуджений до праці на виробництві установи не виявив бажання бути залученим, оскільки має інвалідність ІІ групи.
Водночас, з наданої засудженому характеристики вбачається, що ОСОБА_7 підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи з самообслуговування, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.
Таким чином, з матеріалів справи об`єктивно вбачається, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить наявність в нього позитивної характеристики, двох заохочень та відсутність стягнень.
На переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який останній вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання засудженого слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 4 (чотири) місяці.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4