печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
установив:
Старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000492 за фактом замаху на вбивство працівника правоохоронного органу ОСОБА_7 у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 348 КК України
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до наказу № 166 о/с від 15.04.2016 р. призначеним на посаду заступника начальника відділення поліції-керівника патрульної поліції Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Київській області, відповідно до функціональних обов`язків здійснював заходи щодо виявлення і розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів на території смт Баришівка та Баришівського району Київської області, при цьому 27.10.2016 р. працівниками правоохоронних органів в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено санкціоновані обшуки, в результаті яких було виявлено та вилучено предмети, за зовнішніми ознаками схожі на бойові гранати. У зв`язку з вищевказаним, а також неодноразовим повідомленням невстановленими особами ОСОБА_5 інформації, що ініціатором зазначених обшуків був ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виникли до останнього неприязні відносини у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків. 10.03.2017 р. наказом № 187 о/с Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_7 призначено на посаду заступника начальника Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області та відповідно до функціональних обов`язків на нього покладені обов`язки щодо організації виявлення та розкриття тяжких та особливо тяжких злочинів. Так, ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки на підставі Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 р., будучи працівником Національної поліції України центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини з метою протидії злочинності, підтримання публічної безпеки та порядку, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави, вживав необхідних заходів, щодо встановлення осіб, які вчиняють тяжкі та особливо тяжкі злочини на території смт Баришівка та Баришівського району Київської області. В ході службової діяльності ОСОБА_7 шляхом проведення оперативно-розшукових заходів перевіряв на причетність до вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів ОСОБА_5 , що виражалося в періодичних зупиненнях та перевірках транспортних засобів, на яких пересувався останній, збору відносно нього і його оточення інформації, у зв`язку з чим конфліктна ситуація щодо раніше виниклих неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 продовжувалася, оскільки останній усвідомлював, що ОСОБА_7 , виконуючи покладені на нього функціональні обов`язки, може викрити його протиправну діяльність. 26.09.2018 р. працівниками Бориспільського ВП Головного управління Національної поліції в Київській області за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 проведено санкціоновані обшуки і, оскільки останній вважав, що ініціатором зазначених обшуків був ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник умисел на перешкоджання будь-яким чином виконувати службові обовязки працівником поліції ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки, є небезпечним для нього та може викрити його протиправну діяльність, а саме: вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності. В листопаді 2018 р., більш точної дати не встановлено, ОСОБА_7 мав намір перевестися для подальшого проходження служби до Чернігівської області, однак перевестися не зміг та продовжив проходити службу на посаді заступника начальника Баришівськоговідділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Київській області. ОСОБА_5 , усвідомлюючи небезпеку викриття своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 , вирішив умисно, протиправно позбавити життя останнього у зв`язку із виконанням ним своїх службових обов`язків. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_5 07.12.2018 р. взяв раніше підготовлену мисливську рушницю «Mossberg» моделі 500A, 12 калібру, яку спорядив щонайменше двома патронами, та приблизно о 23:45 год. пройшов за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою умисного вбивства заступника начальника Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків зайняв зручне положення для здійснення пострілів. Дочекавшись повернення до свого місця проживання ОСОБА_7 , який перебував у форменому одязі, приблизно о 00:35 год. 08.12.2018 р. умисно з метою вбивства останнього здійснив два прицільних постріли із вищевказаної рушниці в голову ОСОБА_7 , чим згідно висновку судово-медичної експертизи № 41/Е від 09.03.2021 р. спричинив ОСОБА_7 вогнепальне поранення зовнішнього носа з наявністю дефекту м`яких тканин, що відноситься до середнього ступеню тяжкості, що потягнули за собою тривалий розлад здоров`я на термін більше 21 дня, після чого з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний, його захисник заперечували проти задоволення клопотання.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, вислухавши учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.
13.10.2021 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 348 КК України, а саме: у замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Слідчий суддя, суд згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, приймає до уваги, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються доказами: рапортом від 08.12.2018 р. про реєстрацію замаху на вбивство ОСОБА_7 ; заявою ОСОБА_7 від 08.12.2018 р. про вчинений злочин; протоколом від 08.12.2018 р. огляду місця події; протоколом від 09.12.2018 р. допиту потерпілого ОСОБА_7 ; висновком судово-медичної експертизи № 41/Е від 09.03.2021 р.; протоколами від 09.12.2018 р., 16.06.2021 р. допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом від 09.12.2018 р. допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом від 09.12.2018 р. допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом від 09.12.2018 р. допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом від 17.04.2020 р. допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом від 03.02.2020 р. допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом від 15.08.2019 р. допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом від 28.08.2019 р. допиту свідка ОСОБА_14 ; рапортом від 31.03.2019 р. про реєстрацію виявлення зброї; протоколом від 31.03.2019 р. огляду місця події; протоколом від 01.04.2019 р. допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом від 01.04.2019 р. допиту свідка ОСОБА_16 ; висновком судової-балістичної експертизи № 8-2/505 від 02.09.2019 р.; протоколом від 21.12.2020 р. допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом від 21.12.2020 р. допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ; висновком судової-балістичної експертизи № КСЕ-19/111-21/12065 від 19.04.2021 р.; протоколом від 05.01.2021 р. допиту свідка ОСОБА_19 ; протоколом від 05.01.2021 р. допиту свідка ОСОБА_20 ; протоколом від 22.06.2021 р. допиту свідка ОСОБА_21 ; протоколом від 12.03.2021 р. допиту свідка ОСОБА_22 ; протоколом від 26.05.2021 р. допиту свідка ОСОБА_23 ; іншими матеріалами кримінального провадження та речовими доказами у своїй сукупності.
Слідчий суддя, приймаючи рішення, виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні, та доданих матеріалах, та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а тільки на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних зобов`язаний визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною і достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення. Представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»), отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.
У клопотанні зазначено, що у кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема, злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є особливо тяжким, його санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від пятнадцяти років або довічне позбавлення волі, тому підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання судом винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. На даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, не встановлено всіх осіб, які причетні до вчиненого злочину, тому для уникнення покарання підозрюваний може самостійно або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування; перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників може вчинити дії, направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами; існує ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, який може бути вражений у створенні штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення до дачі завідомо неправдивих свідчень; вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовуєтеся тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи, отже сталого джерела доходів, необхідних для забезпечення життєдіяльності, що може стати підставою для продовження вчинення кримінальних правопорушень, на вказує і той факт, що ОСОБА_5 на теперішній час є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0001099 за статтею 257, частиною четвертою статті 187, частиною першою статті 263 КК України, подальше вчинення насильницько-корисливих злочинів може приносити швидкий стабільний заробіток.

Згідно статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.
Згідно статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжний захід, враховує як положення КПК України, так і вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки у передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, втім ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення і утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний у світлі обставин справи і, зокрема, біографії і характеристики особи, про яку йдеться. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мамедова проти Росії» посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів і що потребує позбавлення волі, не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення і характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя також враховує тяжкість злочину, його характер, дані, які характеризують підозрюваного, його вік, стан здоров`я та враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, приходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку про наявність ризиків, які наведені вище, а для їх запобігання вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, і, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, з урахуванням пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Березань, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11.12.2021 р., включно, в межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000492 від 08.12.2018 р., без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1