Провадження № 1-кп/947/91/22
УХВАЛА
про зміну запобіжного заходу
22.02.2022 м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченої у кримінальному провадженні №0000008 від 16.01.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Одеси, громадянка України, українка, раніше не судима, одружена, має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.308, ч.3 ст.307, ч.1 ст.366 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3
та її захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

У судовому засіданні прокурор звернулася до суду із письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки щодо неї є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні кількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, санкції яких передбачають позбавлення волі на строк до 12 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин з реалізації наркотичних засобів.

Адвокат ОСОБА_5 заперечив проти продовження запобіжного заходу, оскільки ризики не доведені, на їх обґрунтування не надано жодного доказу, ОСОБА_3 від слідства не ухилялась, неявок не допускала, заходів щодо знищення або пошкодження доказів не вживала, спроб незаконно впливати на свідків не здійснювала. Захисник зазначив, що ОСОБА_3 має сім`ю, малолітню дитину, місце постійного проживання і реєстрацію, утриманців, а отже міцні соціальні зв`язки. Крім того, адвокат зазначив, що стороною захисту надані в розпорядження суду докази, які свідчать на користь обвинуваченої, про фальсифікацію матеріалів кримінального провадження, порушення у кримінальному провадженні належної правової процедури, що на підставі доктрини «плодів отруєного дерева» неминуче призведе до визнання здобутих слідством доказів недопустимими через порушення правил підслідності кримінального провадження, та, як наслідок до виправдування ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй злочинів. Крім того, як зазначив захисник, до ОСОБА_3 під час досудового розслідування з боку працівників УСБУ в Одеській області застосовувалося фізичне насильство і тортури. Тому, захисник просив задля забезпечення подальшого кримінального провадження змінити запобіжний захід обвинуваченій на особисте зобовязання.
Свої заперечення і клопотання захисник підготував у письмовому вигляді, які досліджені в долучені до матеріалів судової справи.
Обвинувачена ОСОБА_3 підтримали доводи адвоката ОСОБА_5 .
Прокурор заперечила проти зміни запобіжного заходу, оскільки саме тримання під вартою завдяки превентивним властивостям запобігає наявним ризикам, які не зменшилися і продовжують існувати.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши необхідні матеріали кримінального провадження, керуючись ст.ст.5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, 1950, приходить висновку про те, що підстав для подальшого тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 не вбачається.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою обґрунтоване обвинувачення та наявні ризики.

Відповідно до ст.177 КПК України запобіжний захід застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою припинення злочинної діяльності, запобігання спробам ухилитися від слідства або суду, перешкоджання встановлення важливих обставин кримінального провадження, а також з метою забезпечення виконання процесуальних рішень і лише при наявності достатніх підстав вважати, що ці особи будуть намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню або продовжувати злочину діяльність.

Разом з тим, прокурор не спростувала доводи сторони захисту щодо фальсифікації матеріалів кримінального провадження і відсутності підстав для визнання судом недотримання під час досудового розслідування належної правової процедури у зв`язку із порушенням правил підслідності, що безумовно призводить до зникнення і зменшення вагомості ризиків, на які посилається прокурор.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вiд 23.02.2006 №3477 суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчинення ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції у зв`язку з, у т.ч., порушенням права на звільнення з під варти під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, рішення ЄСПЛ від 26.01.1993 Ш. проти Швейцарії.

Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь, і проти існування суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Як вбачається з матеріалів справи досудове слідство було закінчено і обвинувальний акт з реєстром зібраних по справі доказами, закріпленими відповідними процесуальними документами і рішеннями, надійшов до суду. Частина доказів була досліджена судом. З моменту закінчення досудового розслідування, слідчі дії по збору доказів у справі не проводяться. Отже, на даному етапі судового процесу підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, буде знищувати або спотворювати докази або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, безпідставні.

У рішенні ЄСПЛ від 06.04.2000 у справі Лабіта проти Італії зазначено, що відповідні органи тричі розглядали питання щодо подальшого тримання обвинуваченого під вартою і відмова звільнити його пояснювався декількома обставинами: існуванням важливих доказів його провини, небезпекою здійснення тиску на свідків, і можливістю фальсифікації доказів. Однак, не було при цьому враховано, що звинувачення спиралося лише на докази, які з часом не посилювалися, а втрачали свою переконливість.

Доводи сторони захисту щодо порушення під час досудового розслідування кримінального провадження правил підслідності, а отже належної правової процедури, фальсифікації матеріалів кримінального провадження, заслуговують на увагу але підлягають ретельній перевірці. Зменшення вагомості доказової бази спростовують доводи прокурора про необхідність подальшого тримання під вартою обвинуваченої. За таких обставин подальше тримання під вартою обвинуваченої буде фактичним виконанням покарання за злочин, у вчиненні якого вини ОСОБА_3 ще не доведено. Тому підстав вважати, що ОСОБА_3 буде незаконно впливати на свідків, немає.

Мотиву однієї лише тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 за викладених обставинах явно недостатньо для вирішення питання на користь подальшого її утримання під вартою, що узгоджується з рішенням Конституційного Суду України від 08.07.2003 №14-рп/2003.

Крім того, за заявою ОСОБА_3 щодо застосування до неї під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження співробітниками УСБУ в Одеській області незаконних методів фізичного впливу та катування, та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 17.06.2021 Другим слідчим відділом (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, розпочато кримінальне провадження №0000302 від 22.06.2021 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.365 КК України.
ОСОБА_3 соціально адаптована, має сім`ю, малолітню дитину, місце постійного проживання і реєстрацію в м.Одесі, батьків похилого віку, а отже міцні соціальні зв`язки. Тому підстав вважати, що ОСОБА_3 буде переховуватися від суду, немає.

Отже, запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання буде достатньо для забезпечення заходів кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331, 177-179, 196, 369-372 КПК України, ст.29 Конституції України, ст.ст.3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строків дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_3 , відмовити.

Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 задовольнити.

Змінити запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 з тримання під вартою на особисте зобов`язання, негайно звільнивши її з під варти в залі суду.

В рамках запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_3 обов`язки:

1) Прибувати до суду за першою вимогою;

2) Повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи, навчання, номерів контактних телефонів.

3) Без дозволу суду не відлучатися з м.Одеси.

Строк дії ухвали в частині покладення додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, становить 60 (шістдесят) днів і припиняє свою дію 23.04.2020.

Роз`яснити обвинуваченій, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України, у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Копію ухвали після її оголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали відправити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1