ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1589/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, громадянина України, проживючого за адресою: АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 23 травня 2021 року близько 17 год. 33 хв., керуючи автомобілем марки «Фольцваген Таурег» д.н.з. « НОМЕР_1 » на перехресті вул. Здолбунівська та Ревуцького, створив загрозу скоєння ДТП з автомобілем «Форд Фокус С-Макс» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюючи різкий розворот, в результаті чого водій автомобіля «Форд Фокус С-Макс» ОСОБА_6 подав звуковий сигнал з метою концентрування уваги ОСОБА_2 на інших учасниках дорожньо транспортного руху та уникнення зіткнення.
ОСОБА_2 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, явно ігноруючи в суспільстві правила та норми поведінки, аморально та зверхньо ставлячись до прав, свобод і законних інтересів громадян, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, яке проявилось у самоутвердженні за рахунок приниження інших людей, продовжуючи керувати автомобілем «Фольцваген Таурег» д.н.з. « НОМЕР_1 », умисно скоротив дозволену відстань між автомобілями та різко знизив швидкість транспортного засобу, тим самим умисно зупинив автомобіль «Форд Фокус С-Макс» під керуванням ОСОБА_6 , і після повної зупинки транспортних засобів, дістав з багажника предмет заздалегідь приготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, - биту, та тримаючи її в руках наніс два удари по кузову автомобіля і один удар по голові ОСОБА_6 , чим спричинив останньому легке тілесне ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці зліва. У подальшому ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник.
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, не визнав, пояснивши, що фактичні обставини провадження він не оспорює, однак не погоджується з кваліфікацією, так як вважає, що в його діях не було умислу на грубе порушення громадського порядку, він хотів лише провчити потерпілого та нанести йому тілесне ушкодження. Так ОСОБА_2 пояснив, що 23 травня 2021 року приблизно о 17 год. 30 хв. він на перехресті вул. Здолбунівська та Ревуцького здійснював розворот. Коли він вже його завершив, то водій автомобіля Форд прижав його до крайної полоси, сказав йому вчити ПДР. Будучи обуреним такими діями водія, ОСОБА_2 обігнав автомобіль Форд, зупинив його, і вийшов з`ясувати ситуацію. В цей момент йому почали погрожувати газовим балончиком. Оскільки в нього нещодавно була ситуація, коли до нього було застосовано газовий балончик, він знає його дію, ОСОБА_2 повернувся до свого авто, одягнув маску та окуляри, дістав биту з багажника, та направився до водія щоб помститися йому і завдати удару. Машину він зачепив випадково. У подальшому, щоб не продовжувати конфлікт, він поїхав.
Стверджував, що умислу порушувати громадський порядок в нього не було, він хотів лише завдати потерпілому удар з особистих спонукань через погрози застосування відносно нього газового балончику.
Не дивлячись на такі показання обвинуваченого ОСОБА_2 та не визнання вини, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні докази, зібрані по справі, суд уважає повністю доведеною його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при викладених у обвинувальному акті обставинах, що підтверджується наступним.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що наприкінці травня 2021 року він разом з дружиною під`їжджав на своєму автомобілі «Форд Фокус С-Макс» до перехрестя вул. Здолбунівська та вул. Ревуцького, коли побачив як перед ним різко розвертається Фольцваген Таурег, який змусив його різко зменшувати швидкість щоб уникнути ДТП. Оскільки обвинувачений порушив ПДР, то ОСОБА_7 вирішив подати йому звуковий сигнал та поїхав далі. Однак водій Фольцваген Таурег наздогнав їх, зупинившись прямо перед ними, у зв`язку з чим він не міг об`їхати його. Обвинувачений підійшов до нього і почалася словесна перепалка, після якої водій Фольцваген Таурег пішов до свого авто. ОСОБА_7 подумав, що все закінчилося і обвинувачений поїде, але останній надягнув маску, дістав з багажнику биту, з якою направився до нього. Побачивши такі дії обвинуваченого, ОСОБА_7 намагався поїхати, але відчув удар по голові ( у ліву частину біля скроні) та почув удари по машині. Після цього обвинувачений втік. ОСОБА_7 намагався його наздогнати, однак йому це не вдалося. Також ОСОБА_7 зазначив, що коли він побачив дії обвинуваченого, то дістав балончик, який утримував у правій руці, а розмовляв у ліву сторону. Проте, ніяких дій з ним не здійснював. ОСОБА_7 упевнено стверджував, що ОСОБА_2 тримав в руках саме биту та здійснював удар не рукою, а битою.
Суд ураховує, що показання потерпілого були послідовними, логічними, переконливими, не мають ніяких істотних суперечностей, які б давали підстави для сумнівів. Підстав обмовляти обвинуваченого у потерпілого не має, оскільки він раніше не мав ніяких конфліктних ситуацій з ОСОБА_2 та взагалі його не знав.

Крім того, такі показання потерпілого узгоджуються з іншими доказами по справі, зокрема, з:

-показаннями свідка ОСОБА_8 , з яких убачається, що вона є дружиною ОСОБА_7 .. Наприкінці травня 2021 року вона разом з чоловіком їхала в авто, коли на перехресті вул. Здолбунівська вул. Ревуцького перед ними проїхала машина Фольцваген з номерами «Legioner», змусивши її чоловіка екстрено гальмувати. ЇЇ чоловік, посигналив йому та поїхав, але водій автомобіля з номерами «Легіонер» перегородив дорогу, вийшов з авто та підійшов до них. Розмова між ним була на підвищених тонах. Потім обвинувачений повернувся до свого авто, відкрив багажник та дістав биту, якою у подальшому наніс удар по голові чоловіка. При цьому свідок стверджувала, що в руках у обвинуваченого була саме бита, та вона чітко бачила як обвинувачений нею замахувався та як завдавав удар, однак куди саме попав, вона бачити не могла, так як сиділа праворуч, а удар був з лівої сторони. Також, після цього, свідок почула удари по машині. Щодо балончика зазначила, що він постійно знаходиться у чоловіка в машині, однак ніхто його не застосовував до обвинуваченого;
-даними, які містяться у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23 травня 2021 року, поданої ОСОБА_6 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень битою невідомою особою;
- даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 травня 2021 року, з якого вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_8 під номером 2 впізнала особу, яка здійснила напад на її чоловіка;
-довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 травня 2021 року, з якої вбачається, що на фотознімку під номером 2 зображений ОСОБА_2 ;
-даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 травня 2021 року, з якого вбачається, що у присутності двох свідків ОСОБА_6 під номером 2 впізнав особу, яка здійснила на нього напад;
-довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 травня 2021 року, з якої вбачається, що на фотознімку під номером 1 зображений ОСОБА_2 ;
-даними, які містяться в протоколі огляду автомобіля марки «Форд С-Макс» д.н.з. НОМЕР_2 від 25 травня 2021 року, з якого вбачається, що на вказаному авто виявлено ушкодження задньої правої частини;
-даними, які містяться в протоколі огляду предмету від 26 травня 2021 року, а саме, флеш карти, на якій знаходяться два відеозаписи, а також оптичного носія «Nanotex», з яких вбачаються дії водія автомобіля «Volkswagen Touareg» з номерами «Legioner» після зупинки: одягнення захисних окулярів, захисної маски, взяття з багажнику бити, з якою направився до водія авто, з яким у нього виник конфлікт;
-висновком експерта № 042-759-2021 від 13 липня 2021 року щодо підтвердження виявлення у ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці зліва.
Щодо показань обвинуваченого ОСОБА_2 у судовому засіданні, що у нього не було умислу порушувати громадський порядок, він хотів лише завдати потерпілому удар з особистих спонукань через погрози застосування відносно нього газового балончику, то суд уважає їх такими, що не відповідають дійсності і спрямовані на уникнення останнім кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки вони були спростовані показаннями потерпілого, свідка та іншими доказами, які суд безпосередньо сприймав під час судового засідання, що узгоджуються між собою і не викликають у суду сумнівів.

Зокрема, переглянутим у судовому засіданні відеозапису з відео реєстратору було встановлено, що всупереч твердженням обвинуваченого, потерпілий крім подачі звукового сигналу, жодних дій не вчиняв по відношенню до ОСОБА_2 . Останній не зупинявся, як про це стверджував обвинувачений, нічого йому не кричав, не притискав, а просто продовжив рух, і лише після того, як ОСОБА_2 примусово, різко змусив ОСОБА_6 зупинити своє авто посеред дороги, потерпілий дістав газовий балончик для самозахисту, утримуючи його в правій руці, не демонструючи його перед обличчям обвинуваченого, не висловлюючи погроз його застосування. Більш того, навіть, коли потерпілий побачив, що обвинувачений йде на нього з битою, він все одно не застосував балончик, а намагався втекти. Погрозу використання балончика висловлювала лише дружина потерпілого, що було підтверджено останньою в суді, але самого балончика в неї не було. Тому, на переконання суду, пояснення обвинуваченого, що удар потерпілому він завдав виключно з мотивів помсти, оскільки останній йому погрожував застосуванням газового балончика, є надуманими, а його дії у застосуванні бити позбавлені будь-якої необхідності. Між тим, поведінка ОСОБА_2 вказує саме на те, що він хотів показати свою ніби вищість (винятковість), пов`язану з неповагою до потерпілого, який дозволив собі зробити йому зауваження шляхом подачі звукового сигналу, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про те, що дії його підзахисного ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати за ознаками кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, основними критеріями відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, між іншим, є об`єкт злочину і така ознака суб`єктивної сторони, як його мотив.
Зі змісту ст. 296 КК України вбачається, що об`єктом захисту цієї норми є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, який відображається у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.
Мотивом хуліганства є неповага до суспільства, однак, причини вчинення таких дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Так, фактичною підставою кваліфікації кримінального правопорушення ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 296 КК України стали об`єктивні дані (обставини), досліджені в судовому засіданні й зазначені у вироку. Під час юридичної оцінки цих даних були з`ясовані: причина виникнення конфлікту; місце вчинення протиправних дій, обстановка та обставини, за яких відбувався перебіг протиправного посягання; форма та характер дій обвинуваченого.
При цьому, як було установлено судом, ОСОБА_2 , знаходячись у громадському місці, безпідставно обурившись на справедливе зауваження потерпілого у формі подачі звукового сигналу за дії обвинуваченого, які змусили ОСОБА_7 здійснити екстрене гальмування, з незрозумілих причин обігнав автомобіль потерпілого, різко зупинився попереду нього, перегородивши йому рух, використовуючи малозначний привід почав з`ясовувати з останнім стосунки, після чого не поїхав з місця пригоди, а повернувшись до своєї машини, взяв биту та безпричинно почав наносити удари потерпілому та по його машині, тим самим посягаючи саме на порушення громадського порядку із особливою зухвалістю, викликаною його бажанням показати свою зверхність, пов`язану із неповагою до людської гідності та байдужим ставленням до законів і сталих правил поведінки в суспільстві.
Щодо доводів ОСОБА_2 про те, що він випадково зачепив машину потерпілого битою, то вони спростовуються відео (2021_0523_173136_618 17:34:25), на якому чітко чути саме два удари, які були зроблені вже після нанесення тілесного ушкодження потерпілому, що спростовує позицію захисту стосовно бажання обвинуваченого спричинити шкоду лише потерпілому.
Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши усі доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_2 про його невинуватість та неправильну кваліфікацію дій, уважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 296 КК України як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При призначенні ОСОБА_2 покарання суд, ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, те, що, відповідно до вимог ст. 12 КК України, він є тяжким, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, приходить до висновку, що останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, ураховуючи дані про особу обвинуваченого, який несудимий, має постійне місце проживання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, відшкодування завданих збитків потерпілому, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, суд уважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, і тому до нього слід застосувати вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат слід вирішити відповідно до вимог КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати по справі вартість проведеної експертизи на суму 378 грн. в дохід держави.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1