Справа № 183/994/22
№ 1-кп/183/803/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000340 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, обіймаючого посаду оператора-обчислювача відділення управління штабу дивізіону взводу управління ракетного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , військове звання «солдат», проживаючого без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 11.11.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України до 5 років позбавлення полі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України,

в с т а н о в и в:

29 липня 2019 року укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки військової служби між ОСОБА_5 та ТВО командира військової частини НОМЕР_1 .
Наказом від 29.07.2019 року № 442 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 призначено на посаду оператора-обчислювача відділення управління штабу дивізіону взводу управління реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 26, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Законом України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період. Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду.
Так, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, запобіжний захід у вигляді тривання під вартою скасовано, з-під варти звільнено в залі суду. Після чого солдат ОСОБА_5 вибув з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . При цьому, після звільнення з гауптвахти військовослужбовцю ОСОБА_5 під розпис було доведено про необхідність прибути до військової частини для подальшого проходження військової служби.
Однак, солдат ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та в період іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення. Прибувши до військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 про його повернення до військової частини ні черговому роти, ні безпосередньому начальнику не доповів, фактично до виконання службових обов`язків не приступив.
12 листопада 2020 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи необхідних заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.
17 січня 2022 року солдата ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.
Таким чином, 12 листопада 2020 року солдат ОСОБА_5 , діючи з метою ухилитись від військової служби, умисно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебував за її межами до 17 січня 2022 року, не маючи наміру повертатись до розташування військової частини, ухилившись від військової служби в цей період.
Всудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні, заявив про щире каяття, висловивши жаль з приводу вчиненого. Додав, що наразі бажає приймати участь у бойових діях направлених на визволення України від нападу військ Російської Федерації.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винуватість підтверджується наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000340 від 22.12.2020 року, згідно з яким 11.11.2020 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, та скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гапутвахти. 12.11.2020 року солдат ОСОБА_5 не з`явився з гауптвахти східного НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебуває поза межами частини;
- повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 04.12.2020 року № 6408 військовому прокурору Дніпропетровського гарнізону про те, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2020 року № 3895 було призначено службове розслідування за фактом неповернення з гауптвахти солдата ОСОБА_5 , який 16.11.2020 року повинний прибути з гауптвахти та бути присутнім на ранковому шикуванні в ППД смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області. На телефонні дзвінки не відповідав, місцезнаходження його невідоме;
- актом службового розслідування за результатами неповернення з гауптвахти солдата ОСОБА_5 , який 16.11.2020 року повинний прибути з гауптвахти та бути присутнім на ранковому шикуванні в ППД смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області;
- рішенням командира військової частини НОМЕР_1 про притягнення солдата ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності чи інших заходів впливу за результатами службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2020 року № 3895 «Про призначення службового розслідування»;
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2020 року № 4112 «Про результати службового розслідування» за фактом неповернення з гауптвахти солдата ОСОБА_5 ;
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.11.2020 року № 3895 про призначення службового розслідування відповідно до доповіді № 687 від 16.11.2020 року, за фактом неповернення з гауптвахти солдата ОСОБА_5 ;
- доповіддю командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 16.11.2020 року № 687 про неповернення з гаувахти військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 солдата ОСОБА_5 ;
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.07.2019 року № 442, відповідно до якого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2019 року № 171-рс на посаду оператора - обчислювача відділення управління штабу дивізіону взводу управління реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи зараховано до списків особового складу частини;
- копією військового квитка солдата ОСОБА_5 ;
- контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового та сержантського складу, укладеного ОСОБА_5 строком на три роки;
- послужною карткою ОСОБА_5 ;
- копією вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробування строком на 3 роки;
- відповіддю ТВО командира військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_7 начальнику Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР від 31.01.2022 року про те, що згідно з ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 16.09.2020 року (справа №1-кс/554/12858/2020) військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 перебував на гауптвахті, та згідно з вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року його було визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки, а також скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті військової частини НОМЕР_3 та звільнено з-під варти в залі суду 11.11.2020 року о 17.00 годині;
- рапортом солдата ОСОБА_5 про те, що він зобов`язується прибути до в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 ;
- витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 12.11.2020 року № 249, відповідно до якого солдат ОСОБА_5 вважається таким, що вибув з гауптвахти з 11.11.2020 року.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у дезертирстві, тобто самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім військового стану, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 408 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має намір в подальшому проходити військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 та брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації.

Однак, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також, судом враховується, що за місцем служби обвинувачений характеризується негативно, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання за ч. 3 ст. 408 КК України повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції відповідної правової норми. Саме таке покарання на переконання суду буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Крім того судом встановлено, що після постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 11.11.2020 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України і звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній в період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується за цим вироком. Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі № 127/25037/17, згідно з яким у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 року до покарання, призначеного за цим вироком.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання до вступу вироку в законну силу, суд доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому, суд враховує те, що обвинувачений є військовослужбовцем і має намір у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану через військову агресією Російської Федерації проти України,проходити військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 та брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації.

Водночас, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2020 року, до покарання, призначеного цим вироком, і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Зарахувати у строк відбуття покарання тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 з 17 січня 2022 року до 14 березня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід, обраний на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2022 року у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на особисте зобов`язання.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатися з військової частини НОМЕР_1 без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або перебування;

- здати на зберігання до суду свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1