Провадження № 1-кп/947/870/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника ОМР ОСОБА_5 ,
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 08.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Геройське, Голопристанського району, Херсонської області, громадянина України, українця, не одруженого, учня 9-а класу ЗОШ № 2 Біляївського району Одеської області, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-06.10.2020 Біляївським районним судом Одеської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

-25.05.2021 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, 190 ч.2, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяці позбавлення волі.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 08.03.2021 приблизно о 00:30 год., ОСОБА_6 спільно з особою відносно якої матеріали виділення в окреме кримінальне провадження, знаходячись біля будинку № 6/1 по вулиці Ільфа та Петрова в місті Одесі, де побачили ОСОБА_7 , яка проходила біля вказаного будинку. В цей час, у ОСОБА_6 одночасно з особою (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_6 спільно з особою (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), знаходячись за вищевказаною адресою, підійшли до ОСОБА_7 , та особа (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження) схопив ОСОБА_7 за одяг, з метою запобігання останньою чинити опір, та позбавити її можливість втекти. Після чого, ОСОБА_6 скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , та її не можливістю чинити опір, дістав з зовнішнього правого карману куртки останньої гарнітуру безпровідну «AIRPODS WITH CHARGING CASE» Serial No. GT3DL5K2LX2Y, а особа (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження) в цей час, вирвав з лівої руки ОСОБА_7 жіночий рюкзак бежевого кольору, в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 2 000 гривень та банківські картки АТ КБ «Приват Банк» та АТ «А-Банк» на ім`я ОСОБА_7 . Після чого, особа (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження) помітивши в правій руці ОСОБА_7 мобільний телефон марки «iPhone ХS Max» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , в корпусі золотистого кольору, вихопив його у останньої шляхом ривка, тим самим відкрито викравши його.

Після цього, ОСОБА_6 разом з особою (матеріали відносно якого виділені в окреме кримінальне провадження), з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення втекли у невідомому напрямку, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму в розмірі 23 601 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 08.03.2021 в нічний час доби, він разом зі знайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_8 знаходилися біля будинку №6/1 по вулиці Ільфа та Петрова в місті Одесі, і підійшли до потерпілої, яку інший хлопець схопив за одяг, в цей час він з її кармана куртки дістав навушники. Потім його знайомий ОСОБА_8 вирвав з рук потерпілої рюкзак, з якого дістав 2 000 гривень та банківські картки, і помітив в правій руці потерпілої мобільний телефон, який вирвав у неї з руки. Після вчинення зазначених дій, він та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли з майном потерпілої. У скоєному він щиро кається, злочин вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України, а також ст.103 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не досяг 18 річного віку, і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72КК України.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 засуджено 25.05.2021 року вироком Біляївським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 5 років 1 місяці позбавлення волі.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, 08.03.2021 року, тобто до постановлення у відношенні нього попереднього вироку, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_6 є неповнолітнім, визнав вину, його щире каяття у скоєному, не працює, раніше судимий за вчинення тяжких злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знов вчинив тяжкий умисний злочин, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_6 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Процесуальні витрати згідно зі ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_6 .
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370-374,376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років 2 (два) місяці позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року, більш суворим покаранням призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 за цим вироком, рахувати з дня ухвалення цього вироку, тобто з 20.12.2021 року.
В строк відбуття покарання ОСОБА_6 повністю зарахувати відбуту ним частину покарання у вигляді позбавлення волі з 25.05.2021 р. по 19.12.2021 року за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 25.05.2021 року.
Стягнути з ОСОБА_6 судові витрати на користь держави за проведення судової експертизи у розмірі 653 гривні 80 копійок.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1