КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 01 листопада 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , накладено арешт на майно вилучене у ході проведення 19 серпня 2021 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- смартфон «Motorola», моделі Moto g7 plus, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який відповідає номер НОМЕР_3 .
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 ,- адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, оскільки прокурором не доведено, що власник майна ОСОБА_5 в період 2019 року працював в АТ «Укрзалізниця», відтак відсутні підстави вважати, що він разом із ОСОБА_9 перевіз через Угорщину до Австралії культурні цінності.
Зазначає, що ОСОБА_5 , відповідно до трудової книжки НОМЕР_4 звільнений з АТ «Укрзалізниця за згодою сторін 16 січня 2007 року - наказ №87/ос, відтак не міг сприяти ОСОБА_9 , у вивезенні римського срібла до країн Європейського Союзу, оскільки на час події не працював в АТ «Укрзалізниця» .

Окрім того, під час обшуку в квартирі ОСОБА_10 , не знайдено антикваріату та інших цінних речей, а відтак він не займався їх продажею.

В судове засідання представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце судового засідання її повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника ОСОБА_6 , що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 29 травня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000111, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом листопада 2019 року громадянином України ОСОБА_11 , мешканцем м. Збараж Тернопільської області, на території Тернопільської області відшукано культурні цінності, а саме предмети, які являють собою фрагменти старовинних предметів посуду та дрібних знарядь, датованих пізнім римським часом, а саме третім століттям нашої ери, та є унікальними пам`ятками старовини пізньоримського часу і відповідно до ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 18 Закону України «Про охорону археологічної спадщини» є власністю України.
Так, 29.11.2019 ОСОБА_12 , розуміючи, що привласнений ним скарб з вищевказаних фрагментів посуду та предметів є пам`яткою археології і державною власністю та має особливу історичну, наукову та культурну цінність, діючи умисно, з корисливих мотивів, протиправно, використовуючи персональний комп`ютер розмістив в мережі Інтернет на сайті аукціону «Vioility.com» фотографії знайденого ним скарбу, а саме: половини великого блюда овальної форми з двома ручками, оформленими у вигляді стилізованого листя із вигравіюваним зображенням риби; ложки; ножа; продовгуватого предмету; предмету у вигляді списоподібного леза; кубку з металевою оббивкою руків`я з напівсферичною нижньою частиною та двома місяцеподібними металевими оббивками верхньої частини у якості лоту, використавши для цього нік-нейм користувача аукціону - « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
На початку грудня 2019 року ОСОБА_11 під час телефонної розмови із громадянином України ОСОБА_9 домовився про протиправний продаж частини вказаного скарбу, виставленого ним раніше у якості лоту на сайті аукціону «Vioility.com».
Після цього, ОСОБА_11 18 грудня 2019 року, на виконання раніше досягнутої із ОСОБА_9 протиправної домовленості, продав останньому частину зазначеного скарбу, а саме: половину великого блюда овальної форми з двома ручками, оформленими у вигляді стилізованого листя із вигравіюваним зображенням риби; ложку; ніж; продовгуватий предмет; предмет у вигляді списоподібного леза; кубок з металевою оббивкою руків`я з напівсферичною нижньою частиною та двома місяцеподібними металевими оббивками верхньої частини.
Під час досудового розслідування отримано відомості про те, що ОСОБА_9 , попередньою домовившись із своїм близьким товаришем ОСОБА_13 (громадянин Австрії, фахівець у галузі історії та мистецтвознавства) та іншими невстановленими на даний час особами, 22.12.2019 у пункті пропуску «Чоп-Захонь» на поїзді № 32519 перетнув державний кордон України та перемістив зазначені культурні цінност для їх подальшого продажу на одному із європейських аукціонів антикваріату.
Відповідно до інформації, наданої компетентними правоохоронними органами Федеративної Республіки Німеччина, у відповідь на запит про надання міжнародної правової допомоги, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розмістив в німецькому аукціонному домі «HermannHistorica» (Bretonischer Ring3, Grasbrunn) половину великого блюда овальної форми з двома ручками, оформленими у вигляді стилізованого листя із вигравіюваним зображенням риби; четверту частину срібної тарілки (блюда), край якої рельєфно прикрашений карбованими перлиноподібними потовщеннями як лоти № 637 та № 638.
При цьому з метою приховання дійсного походження культурних цінностей, а саме їх знахідку під час пошукових земельних робіт на території Тернопільської області, та спосіб їх контрабандного переміщення через митний кордон України та країн Європейського Союзу, вказав, що придбав вказані вище предмети на блошиному ринку в Європі в період 1970-1990 років.
Крім того, під час досудового розслідування отримано відомості про обізнаність та можливу причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення громадянина України ОСОБА_5 , користувача номеру мобільного телефону НОМЕР_3 .
Так, встановлено, що ОСОБА_5 є знайомим ОСОБА_9 та записаний у його мобільному телефоні як «Валера Проводник». В лютому 2021 року ОСОБА_5 цікавився в ОСОБА_9 про обставини проведення в нього обшуку слідчими ГСУ СБ України, а також з`ясовував в ОСОБА_9 реакцію на це ОСОБА_13 .
Також ОСОБА_5 в період 2019 року працював в AT «Укрзалізниця», що дає підстави вважати, що він безпосередньо разом із ОСОБА_9 перевіз через Угорщину до Австрії вищевказані культурні цінності або надав останньому сприяння у вивезенні набору римського срібла до країн Європейського Союзу із приховуванням від митного контролю.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2021 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , в результаті якого виявлено, вилучено та оглянуто смартфон «Motorola», моделі Moto g7 plus, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який відповідає номер НОМЕР_3 .
Постановою начальника 2 відділення 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_14 від 19 серпня 2021 смартфон «Motorola», моделі Moto g7 plus, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який відповідає номер НОМЕР_3 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000111.
26 серпня 2021 року прокурор офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року накладено арешт на зазначений телефон із сім-карткою, який вилучений під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 рокуклопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000111 про накладення арешту на смартфон «Motorola», моделі Moto g7 plus, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який відповідає номер НОМЕР_3 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вилученого майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.
Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою начальника 2 відділення 4 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_14 від 19 серпня 2021 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000111(а.с. 154-155), відтак є предметом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 201, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Окрім того, як повідомив прокурор у судовому засіданні на разі у кримінальному провадженні виконуються вимоги ст. 290 КПК України.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , навіть з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , накладено арешт вилучене у ході проведення 19 серпня 2021 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме на:
- смартфон «Motorola», моделі Moto g7 plus, IMEI НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 із сім-карткою мобільного оператора «Київстар», який відповідає номер НОМЕР_3 , - залишити без змін, а апеляційну скаргупредставника ОСОБА_5 ,- адвоката ОСОБА_6 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/30760/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15
Справа № 11сс/824/6001/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК