Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

15 вересня 2021 року Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, поданого в межах кримінального провадження №0000939 від 15.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК,-

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучено під час обшуку адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти в сумі 52 (п`ятдесят дві) тисячі доларів США та 600 (шістсот) тисяч гривень з метою збереження речових доказів.

Клопотання обґрунтовано тим, що Подільської окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000939 від 14.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України за фактом зловживання службовим становищем та розкрадання бюджетних коштів службовими особами Департаменту будівництва та житлового забезпечення ВО КМР (КМДА), комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», комунального підприємства «Інженерний центр», комунального підприємства «Житлоінвестбуд-УКБ» та суб`єктами підприємницької діяльності під час проведення державних закупівель.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до річних планів КП «Спецжитлофонд» та КП «Інженерний центр» у 2020 році оголошено державних закупівель на проведення капітального ремонту нежитлового фонду на загальну суму понад 200 млн. грн.

У ході вчинення злочинної діяльності організатори групи здійснюють розподіл найбільш вигідних закупівель між підконтрольними підприємствами з метою отримання неправомірної вигоди в розмірі 20% від суми договорів. Разом з тим зазначені особи надають вказівки службовим особам замовників укладати договори у менш фінансово привабливих закупівлях з суб`єктами господарювання які дійсно перемогли у тендері за умови отримання неправомірної вигоди в розмірі 20% від суми договорів. В свою чергу на виконання вимог організаторів злочинної групи службові особи замовників, в супереч діючому законодавству здійснюють «прописання» тендерної документації безпосередньо під окремих підконтрольних учасників.

Так, встановлено, що у період з 2019 по 2020 роки переможцями державних закупівель, замовником яких виступає Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового спеціального призначення «Спецжитлофонд», постійно визнаються суб`єкти господарської діяльності, а саме: ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ», ТОВ «Скайбуд Груп», ТОВ «Варда» та ТОВ «ВЛД Груп».

У 2019 2020 році комунальним підприємством «Спецжитлофонд» проводились державні закупівлі предметом яких виступали будівельні роботи на об`єкті будівництва ДНЗ на АДРЕСА_2 , а саме:

- завершення будівництва дошкільного навчального закладу на АДРЕСА_2 . Переможцем даної закупівлі було обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ» та укладено договір підряду № 2019 82 Т від 29.07.2019 року;

- додаткові роботи: «Завершення будівництва дошкільного навчального закладу на вул. Бахмацька, 35 у Святошинському районі м. Києва. Переможцем даної закупівлі було обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ» та укладено договір підряду № 2020-94-Т від 10.11.2020.

Відповідно до вказаних договорів ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ» зобов`язувалось виконати комплекс будівельних робіт, до яких відносилися винесення мереж водопроводу, демонтажні роботи, загально-будівельні роботи, встановлення опалення та вентиляції, системи господарсько-питного водопостачання, системи господарської побутової каналізації, електроосвітлення та електрообладнання, монтаж та придбання технологічного обладнання, зовнішні мережі (зв`язку, водопроводу, каналізації, тепломережі), озеленення, диспетчеризація, зовнішнє освітлення.

У ході проведення оперативних заходів було встановлено, що на об`єкті будівництва ДНЗ на вул. Бахмацькій, 35 завищенні вартість будівельних матеріалів та обсягів виконаних робіт.

Також, у 2020 році комунальним підприємством «Спецжитлофонд» проводились державні закупівлі предметом яких були:

- прокладання зовнішніх інженерних мереж до житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині АДРЕСА_3 » (Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь). Переможцем вказаної закупівлі було обрано ТОВ «Скайбуд Груп»;

- виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції території виробничо-складської бази під будівництво житлових будинків та складських будівель за адресою: АДРЕСА_4 . Переможцем даної закупівлі було обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ»;

- додаткові будівельні роботи з демонтажу складських приміщень, що знаходяться на території виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції території виробничо-складської бази під будівництво житлових будинків та складських будівель за адресою: АДРЕСА_4 . Переможцем даної закупівлі обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ»;

-будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині АДРЕСА_3 даної закупівлі обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ»;

-будівництво житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині АДРЕСА_3 даної закупівлі обрано ТОВ «БК РОЯЛ ХАУЗ»;

- прокладання зовнішніх інженерних мереж до житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями на перетині АДРЕСА_3 » (Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь). Переможцем вказаної закупівлі було обрано ТОВ «Скайбуд Груп»;

-реконструкція будинку на АДРЕСА_4 (Інші завершальні будівельні роботи, код CPV за ДК 021:20-6). Переможцем вказаної закупівлі було обрано ТОВ «Скайбуд Груп».

Окрім цього, до виконання будівельних робіт на вказаних об`єктах будівництва генпідрядними організаціями залучалися інші суб`єкти господарської діяльності, а саме: ТОВ «Архбудконтракт», ТОВ «БК Будівельний майданчик», ТОВ «БК Тех-новація», ТОВ «Будівельно-консалтингова фірма «Граніт», ТОВ «БК Грінвіледжбуд», ТОВ «Інжбудмонтаж», ТОВ «Каскад-СД», ТОВ «Логістік-Буд», ТОВ «Омнібудком», ТОВ «Сільвер таун Буд», «Строй-Гарант Інвест», ТОВ «Укпроміндустрія К», ТОВ «Адамант», ТОВ «Нівікон», ТОВ «Термосантехмонтаж», ТОВ «ВЛД ГРУП».

Так, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва у справі №758/11394/21 від 17 серпня 2021 року був проведений обшук 10.09.2021 р. за адресою: АДРЕСА_1 під час якого вилучені грошові кошти в сумі 52 (п`ятдесят дві) тисячі доларів США та 600 (шістсот) тисяч гривень.

Вказані грошові кошти в сумі в сумі 52 (п`ятдесят дві) тисячі доларів США та 600 (шістсот) тисяч гривень постановою прокурора від 10.09.2021 року визнано речовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридично особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Все вищенаведене вказує на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно під час обшуку від 10.09.2021 до прийняття остаточного рішення по справі.

Прокурор просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені, зазначив, що в клопотанні було допущено технічну описку, обшук був проведений 10.09.2021 року.

Представник власника заперечувала проти клопотання прокурора у зв`язку з його необґрунтованістю, зазначила, що в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку не було надано дозвіл на вилучення вказаного майна, а вилучені грошові кошти належать ОСОБА_5 , та на підтвердження походження тимчасово вилучених коштів надала копії документів, а саме: договір купівлі-продажу від 18.06.2019 р., акт №UA-13-606 прийому-передачі автомобілю від 18.06.2019 р., договір від 02 квітня 2021 року про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, акт прийому-передачі від 02.04.2021 р. до договору про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, договір від 28.08.2020 р. про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, квитанцію № ПН 761, угоду про визначення ціни відступлення прав та обов`язків (заміни сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, письмові пояснення ОСОБА_6 від 14.09.2021 р., копії податкових декларацій ОСОБА_7 за 2018 р., 2017 р., 2018 р., 2019 р. та 2020 р.

Вивчивши клопотання та документи, додані до клопотання та надані представником власника майна, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Подільської окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000939 від 14.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в рамках кримінального провадження ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2021 було надано дозвіл на проведення обшуку.

10 вересня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2021 року був проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучені грошові кошти в сумі 52 (п`ятдесят дві) тисячі доларів США та 600 (шістсот) тисяч гривень.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи, до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Не допускається арешт майна/коштів банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, а також майна/коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Як убачається з долучених адвокатом ОСОБА_4 документів, а саме: договору купівлі-продажу від 18.06.2019 р., акту №UA-13-606 прийому-передачі автомобілю від 18.06.2019 р., договору від 02 квітня 2021 року про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, акту прийому-передачі від 02.04.2021 р. до договору про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, договору від 28.08.2020 р. про відступлення прав та обов`язків (заміну сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, квитанції № ПН 761, угоди про визначення ціни відступлення прав та обов`язків (заміни сторони) за договором №Р/Б4С1-18.1Г.177 від «11» березня 2020 року, письмових пояснень ОСОБА_6 від 14.09.2021 р., копій податкових декларацій ОСОБА_7 за 2018 р., 2017 р., 2018 р., 2019 р. та 2020 р., є достатні підстави вважати, що вилучені 10.09.2021 року під час проведення обшуку гроші є особистими грошовими коштами ОСОБА_5 .

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, слідчий під час кримінального провадження та інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається тільки тимчасове вилучення майна.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що найважливіша вимога ст. 1 вказаного Протоколу полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним. Тобто, відповідати вимогам діючих у відповідній державі законів та міжнародних актів.

Частиною 1 статті 7 КПК України визначено, що зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Вказана засада кримінального провадження у силу статті 9 КПК України полягає в обов`язку слідчого, прокурора, слідчого судді під час кримінального провадження неухильно дотримуватися вимог, зокрема, Кримінального процесуального кодексу України.

У силу п. 18 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання враховує, що прокурором не доведено, що вилучені 10.09.2021 в ході проведення обшуку грошові кошти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі їх сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження № 0000939, досудове розслідування у якому здійснюється за ч. 5 ст. 191 КК України, тобто, підпадають під критерії обумовлені статтею 98 КПК України. Також слід врахувати, що у особи, у якої вилучено грошові кошти, відсутній будь - який процесуальний статус у даному кримінальному провадженні

Під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що дані грошові кошти мають будь-яке значення для даного кримінального провадження та те, що вони здобутті злочинним шляхом.

Отже, прокурором не було доведено наявність підстав для арешту відповідного майна та необхідність такого арешту, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст.98, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000939 від 15.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КПК - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Оголошення повного тексту відбулося 20 вересня 2021 року о 09 годині 45 хвилин.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1