Справа № 473/4757/19
Номер провадження 1-в/473/331/2021
УХВАЛА
Іменем України

"01" грудня 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Вознесенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська подання Вознесенського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, не працює, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений 22.11.2019 вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України; 13 серпня 2020 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області вирок було приведено у відповідність до змін в законодавстві і в частині призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України, іспитовий строк та його тривалість залишено без змін

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 засуджений 22.11.2019 вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

13 серпня 2020 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області вирок було приведено у відповідність до змін в законодавстві і в частині призначеного покарання за ч.1 ст.309 КК України, іспитовий строк та його тривалість залишено без змін.

Вознесенське РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області після закінчення визначеного вироком суду терміну іспитового строку звернулося до суду з поданням про звільнення засудженого ОСОБА_5 від покарання.

У поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_5 перебуває на обліку з 28.12.2019 року. За час відбування покарання ОСОБА_5 обов`язки, покладені на нього вироком суду, - виконав. Також зазначено, що згідно з повідомленням Вознесенського РУП ГУНП України в Миколаївській області, засуджений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України. Обвинувачення пред`явлено Вознесенським РУП ГУНП України в Миколаївській області 20.07.2021 року. Зазначено, що справа знаходиться в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. На даний час рішення суду щодо винуватості ОСОБА_5 - відсутнє. Іспитовий строк закінчився 22.11.2021.

Представник органу пробації подання підтримав та просив його задовольнити, зазначивши, що з огляду на презумпцію невинуватості вважає, що існують підстави для задоволення подання.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, які мали місце під час іспитового строку.

Засуджений ОСОБА_5 просив суд звільнити його від подальшого відбування покарання.

Враховуючи позиції учасників процесу, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, суд вважає, що подання органу пробації не підлягає задоволенню.

Так, ст.78 КК України передбачено, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

З огляду на положення ст..17 КПК України суд не може констатувати вчинення ОСОБА_5 нового злочину в період іспитового строку.

Проте, згідно з вимогою про судимості, наявною в особовій справі засудженого, до ОСОБА_5 19.07.2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України. Зазначено, що ОСОБА_5 звільнений із ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» 23.07.2021 року у зв`язку із внесенням застави у розмірі 71370 грн. на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.07.2021 року. 20.07.2021 року ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України.

Як вбачається з повідомлення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.11.2021 року - орган пробації повідомлений про те, що розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, - не закінчено.

Вирішуючи подання органу пробації, суд враховує, що підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є комплекс елементів, дотримання яких свідчить про виконання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, зазначених в ч.4 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із зазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України щодо звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням, та не дає підстав для застосування ст.78 КК України, навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Згідно із Постановою Верховного Суду від 14 вересня 2021 року справа № 127/25037/17 провадження № 51-4700км20 визначено, що:

«12. … призначення статті 75 КК полягає у наданні засудженій особі можливості протягом іспитового строку підтвердити можливість її виправлення і інтеграції у суспільство без відбування призначеного покарання.

13. Відповідно до частини 3 статті 78 КК у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

18. Аналіз наведених вище положень закону та судової практики дає можливість зробити висновок, що у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку».

ОСОБА_5 засуджений 22.11.2019 вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, та справа стосовно нього перебуває на розгляді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Таким чином, до закінчення розгляду кримінального провадження, в якому ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, вирішення питання про його звільнення від призначеного покарання за вироком від 22.11.2019 року Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області у зв`язку із закінченням іспитового строку є передчасним.

При цьому суд звертає увагу, що у разі винесення судом виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, орган пробації може повторно звернутися до суду з відповідним поданням про звільнення від призначеного судом покарання.

З огляду на викладене, судом вважає, що подання органу пробації є передчасним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.78 КК України, ст.ст.537 ч.1 п.9, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

в задоволенні подання Вознесенського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від покарання х випробуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.11.2019 за ч.1 ст.309, ч.2 ст.310, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1