У Х В А Л А справа 274/7958/21
Іменем України провадження: 1-в/0274/79/22
24.01.2022 року. м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника колонії ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -
ОСОБА_5 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду в Житомирській області з клопотанням, в якому просить суд зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 22.08.2020 року по 09.11.2020 року в період перебування його в Київському слідчому ізоляторі №13, під час участі в розгляді касаційної скарги Касаційним судом Верховного суду України із розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Засуджений в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник органу установи виконання покарання клопотання засудженого не підтримала.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував у зв`язку з його безпідставністю.
Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 26.11.2015) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VIII, який набрав чинності 24.12.2015 року до частини 5 ст.72 КК України було внесено зміни.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017р.) зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до правового висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року (справа №663/537/17), положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону№838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII (зворотна дія Закону №838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч.1 ст.5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі, Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIIІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIIІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIIІ (пряма дія Закону№2046-VIII).
Судом встановлено, що вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.02.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185 до 3-х років позбавлення волі. На піставі ст..ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням 1 рік іспитовий строк. Вироком Богунського районного судом м. Житомира від 01.04.2019 року за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Житомирського районного суду від 20.02. 2014 року та призначено остаточне покарання 4 роки 3 дні позбавлення волі. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній застава. Вирок суду набрав законної сили 08.10.2019 року.
Згідно довідки Начальника ДУ «Житомирська установа виконання покарнь (№8)» Ллитвин був затриманий 06.11.2019.
Таким чином, відповідно до усталеної практики Верховного Суду (наприклад, постанови від 5 квітня 2018 року у справі № 265/2339/14-к, від 3 грудня 2019 року у справі № 537/400/17) у випадку скасування касаційним судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції щодо злочину, який вчинено до 20 червня 2017 року включно, період перебування особи в місцях позбавлення волі чи в установах попереднього ув`язнення (для участі в цьому кримінальному провадженні):
- з дня набрання вироком суду першої чи апеляційної інстанції законної сили і до дня ухвалення відповідної постанови Верховним Судом вважається періодом відбування покарання на підставі вироку суду, що набрав законної сили, і не є попереднім ув`язненням, а тому положення ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року) не підлягають застосуванню до цього періоду;
- з дня скасування Верховним Судом вироку суду першої інстанції та/або вироку чи ухвали суду апеляційної інстанції і до дня набрання вироком законної сили за результатами нового розгляду в суді першої та/або апеляційної інстанцій підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК (у редакції від 26 листопада 2015 року).
Суд констатує, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Таким чином, попереднє ув`язнення означає перебування особи за умов ізоляції від суспільства до набрання вироком законної сили.
Суд підкреслює ще раз, що за нормами КПК України у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 дійсно під час відбування покарання був етапований до ДУ «Київський слідчий ізолятор» на час розгляду касаційної скарги, однак уже після набрання вироком суду законної сили, а тому цей час не є строком попереднього ув`язнення й зарахуванню в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає, тому суд і прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд,-
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Суддя: ОСОБА_1