ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2021 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було відмовлено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Для виконання застосованого запобіжного заходу покладено на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання по виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:
- не залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.
- при зміні місця свого мешкання обов`язково повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді;
- не спілкуватись зі свідками по даному кримінальному провадженню, окрім як за дозволом слідчого, прокурора.
Строк дії ухвали до 21 лютого 2022 року.

Рішення суду обґрунтовано тим, що для запобігання доведеним ризикам слідчий суддя вважав можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати приміщення цілодобово із покладанням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Слідчий суддя, розглядаючи можливість застосування альтернативного запобіжного заходу, врахував особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання та наявність утриманців, і вважав, що застосування виняткового запобіжного заходу в даному випадку не є виправданим, оскільки такий запобіжний захід як домашній арешт є достатнім та забезпечить унеможливлення реалізації ризиків та здатен забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків. Тому в задоволенні клопотання сторони обвинувачення було відмовлено та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, поклавши на ОСОБА_7 зобов`язання по виконанню обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Прокурор не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2021 про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001600 від 21.12.2021 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України скасувати. Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 задовольнити. Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб з правом внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є незаконною та необгрунтованою, як така що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Так, судом не враховано наявність у сукупності ризиків, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, ризик впливу на свідків чи потерпілого та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стосовно можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зазначає, що у ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до шести років. В органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_7 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення відповідальності, буде переховуватись від досудового розслідування та суду.
Щодо питання можливості незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 відомі повні анкетні дані, свідків, представника потерпілого, окрім того, один із свідків був допитаний безпосередньо у судовому засіданні.
Стосовно питання можливості вчинити інше кримінальне правопорушення вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, систематично вживає наркотичні засоби, має непогашену судимість, у зв`язку з цим в органу досудового розслідування виникають підстави вважати, що останній може вчинити аналогічні злочини.
Також судом залишено поза увагою обставини наведені в клопотанні, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який апеляційну скаргу підтримав за викладених у ній підстав, та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином на підставі ст. 12 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України, те, що ОСОБА_7 , а саме особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання та наявність утриманців.
Твердження сторони обвинувачення, в частині того, що висновки слідчого судді в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, на думку колегії суддів, прокурором жодним чином не обґрунтовано в своїй апеляційній скарзі та не доведено в судовому засіданні апеляційної інстанції.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4