Справа № 462/847/14-к
провадження 1-кп/462/198/22
У Х В А Л А

04 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого цивільного відповідача: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000039 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 410 КК України, суд

в с т а н о в и в:

згідно обвинувального акта, 05.06.2003 наказом Командувача Західного оперативного командування № НОМЕР_1 ОСОБА_5 призначений на посаду помічника начальника центру - начальника фінансово-економічного відділу 124 Центру забезпечення продовольством і зберігання техніки та майна продовольчої служби (далі - 124 ЦЗП або Центр) та проходив службу на цій посаді у військовому званні «майор».

У відповідності до вимог ст. 82-84, 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник фінансово-економічного відділу зобов`язаний організувати та вести фінансове господарство, додержуватись фінансової дисципліни, забезпечити контроль за витрачанням коштів, забезпечити збереження грошових документів та ін.

Згідно своїх посадових обов`язків, затверджених наказом начальника 124 ЦЗП від 24.11.2008 № 24 та відповідно до «Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сил України» затвердженого наказом Міністра оборони України від 28.10.2006 № 625 (далі Положення про фінансове господарство) майор ОСОБА_5 несе відповідальність за стан фінансового господарства, забезпечення коштами потреб 124 ЦЗП, своєчасне виконання зобов`язань перед державним бюджетом.

Він повинен знати:Закони України, Укази Президента України та Постанови Кабінету Міністрів України, розпорядження, рішення, нормативно-правові акти органів державної влади та керівні документи фінансових, контрольно-ревізійних та податкових органів з питань організації бухгалтерського обліку і складання звітності, а також інших питань фінансово-господарської діяльності; обов`язки та права посадових осіб Центру щодо організації та ведення військового господарства; організацію управління бухгалтерським обліком та звітності; положення та інструкції з організації бухгалтерського обліку, правила його ведення; порядок оформлення операцій і організацію документообігу за розділами обліку; форми і порядок фінансових розрахунків; порядок приймання, оприбуткування, зберігання і витрати коштів; порядок забезпечення коштами потреб Центру та їх норми; знати і правильно застосовувати у практичній роботі законодавство з фінансово-господарських питань, знати організацію та порядок ведення військового господарства у Збройних Силах України.

Крім цього, згідно із вимогами п. 3.3.2 Положення про фінансове господарство та своїх службових обов`язків ОСОБА_5 зобов`язаний: організувати і вести фінансове господарство Центру, забезпечити своєчасне і правильне планування та витребування коштів, дотримуватись фінансової дисципліни, ощадливо ставитись до державних коштів, організувати облік виконання кошторисів доходів та видатків; підписувати чеки та доручення до органу казначейства та установи банку, заявки на грошові кошти, платіжні, розрахунково-платіжні відомості, вести службове листування з фінансових питань; доповідати начальнику Центру про одержання готівки; вживати заходи щодо недопущення нестач, незаконного використання грошових коштів, порушень чинного законодавства; здійснювати контроль за дотриманням касової, фінансової дисципліни.

Відповідно до вимог п. 3.3.4 Положення про фінансове господарство та розділу 4 п.п. 2, 6 службових обов`язків, ОСОБА_5 несе відповідальність за прийняття до виконання і оформлення документів по операціях, які суперечать вимогам законодавчих та інших нормативних актів, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, юридичним особам і громадянам та встановленому порядку приймання.

13.02.2009 Департаментом фінансів Міністерства оборони України для 124 ЦЗП на 2009 рік затверджений кошторис, у якому не передбачалось видатків на виплату грошової компенсації за продовольче забезпечення.

Кредиторської заборгованості у 124 ЦЗП по виплаті компенсації за продовольчий пайок перед військовослужбовцями та колишніми військовослужбовцями Центру та іншими військовослужбовцями не було. Зазначені обставини підтверджені під час досудового розслідування документами і показаннями, як службових осіб Центру так і показаннями інших

свідків.

У травні-червні 2009 року до ОСОБА_5 в приватному порядку, звернулись сторонні особи, які не проходили військову службу у 124 ЦЗП і не перебували на продовольчому забезпеченні, не мали жодного відношення до центру і повідомили про нібито наявність у них судових рішень щодо стягнення з Центру компенсації за неотриманий продовольчий пайок.

Знаючи порядок виплати грошових коштів за судовими рішеннями, ОСОБА_5 використав зазначену інформацію з метою в подальшому викрасти військове майно - грошові кошти 124 ЦЗП.

З цією метою, 2 червня 2009 року ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п. 5.25, 5.26 Положення про фінансове господарство направив заявку на збільшення кошторису 124 ЦЗП за КЕКВ 1133 «Продукти харчування», маючи на меті у подальшому привласнити військове майно - грошові кошти 124 ЦЗП.

У зазначеній заявці ОСОБА_5 надав недостовірну інформацію, що виконавча служба м. Львова нібито зобов`язує 124 ЦЗП на виконання рішень судів у червні 2009 року виплатити компенсацію за неотриманий продовольчий пайок, а в іншому разі, в липні 2009 року буде накладено арешт на рахунки Центру для примусового виконання судових рішень.

На цей час ОСОБА_5 було достовірно відомо, що у 124 ЦЗП рішень суду з приводу стягнення компенсації за неотриманий продовольчий пайок, позовних заяв та викликів до суду з даного приводу, не надходило, рахунки Центру органами державної виконавчої служби не арештовувались та виконавчі провадження про примусове виконання рішень суду не відкривались.

У подальшому, порушуючи вищенаведені вимоги п. 5.26 Положення про фінансове господарство, ОСОБА_5 направив виготовлену ним заявку не до виконавця програми «Продовольче забезпечення» - Центрального управління продовольчого забезпечення тилу Командування сил підтримки Збройних Сил України, як це передбачено, а у Головне фінансово-економічне управління Збройних Сил України, вказавши визначену ним на власний розсуд суму 2 780 460 грн., яка не була підтверджена будь-якими документами чи розрахунками фінансово-економічної служби Центру.

14 липня 2009 року Головним фінансово-економічним управлінням Збройних Сил України відповідно до розподілів № 170 та № 174 Державного департаменту закупівель Міністерства оборони України на підставі поданої ОСОБА_5 заявки від 02.06.2009, на розрахунковий рахунок Центру перераховано грошові кошти у сумі 950 тис. грн. по КГКВ 1133 «Продукти харчування» майор ОСОБА_5 , як помічник начальника центру - начальник фінансово-економічного відділу 124 ЦЗП відповідно до вимог п. 5.6 Положення про фінансове господарство, у процесі фінансового планування відповідно до своїх повноважень, зобов`язаний забезпечити законне та ефективне використання виділених у його розпорядження коштів.

Натомість, у липні 2009 року, реалізуючи свій умисел на привласнення військового майна НОМЕР_2 ЦЗП - грошових коштів в сумі 950 тис. грн. ОСОБА_5 отримав у приватному порядку на території Центру від сторонніх осіб, які не проходили службу в Центрі, не перебували на продовольчому забезпеченні і не мали жодного відношення до Центру та підстав для стягнення коштів, судові документи - постанову суду від 19.01.2009 № 2-а -9/2009р. та виконавчий лист від 12.02.2009 № 2-а-59/2009р., які у передбаченому законом порядку судовими органами на території України не приймались та не видавались.

Про отримання вказаних судових документів ОСОБА_5 доповів ТВО начальника 124 ЦЗП ОСОБА_6 та за рішенням останнього, був визначений відповідальним виконавцем цих документів і відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, як службова особа, зобов`язаний був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, ОСОБА_5 в порушення вимог п.п. 1.4, 4.5, 4.7 Інструкції з організації представництва інтересів військової частини під час розгляду справ судами загальної юрисдикції, ведення претензійно-позовної роботи та виконання рішень судів, затвердженої наказом Міністра оборони України від 14.12.2007 № 686 (далі - Інструкція), зловживаючи службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, діючи в особистих інтересах отримані судові документи не зареєстрував, від юрисконсульта Центру приховав, жодних заходів для оскарження не вжив та ОСОБА_6 про можливість оскарження даного рішення в апеляційному порядку, не доповів.

Вчиняючи дії щодо привласнення військового майна 124 ЦЗП - грошових коштів в сумі 950 тис. грн. ОСОБА_5 надав вказівку бухгалтеру ОСОБА_7 , виготовити платіжне доручення від 31 липня 2009 року № 274 та заявку на видачу готівки, які він разом з вказаним судовим рішенням та виконавчим листом, які у передбаченому законом порядку судовими органами на території України не приймались та не видавались, подав до Управління державного казначейства у Залізничному районі м. Львова, як підставу для отримання готівки.

31 липня 2009 року ОСОБА_5 разом з касиром ОСОБА_8 отримав в установі обслуговуючого банку готівку в сумі 950 тис. грн., які були поміщені в касу 124 ЦЗП.

Цього ж дня, ОСОБА_5 усунув підлеглу-касира ОСОБА_8 від видачі готівки шляхом надання їй вказівки щодо залишення приміщення каси та повідомивши останню про намір особисто здійснити нібито видачу цих коштів, проте в порушення вимог п. 4.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15 грудня Л004 року № 637, акт про результати перерахування і передавання цінностей, не склав і ТВО начальника Центру про це не повідомив, військове майно 124 ЦЗП - грошові кошти в сумі 950 тис. грн. ОСОБА_5 привласнив, розпорядившись ними на власний розсуд.

Тоді ж, з метою приховати цей факт ОСОБА_5 склав роздавальну відомість № 64 про нібито видачу грошових коштів в сумі 950 тис. грн. стороннім особам, які не проходили службу у 124 ЦЗП і не перебували на продовольчому забезпеченні і жодного відношення до Центру не мали.

З метою надання вигляду законності нібито проведеній фінансовій операції ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення вимог п. 1.18 Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21 червня 2007 року № 363, без належно оформлених первинних документів, які повинні містити достовірні дані, надав вказівку підлеглій йому касиру ОСОБА_8 провести списання суми у касовій книзі та інших фінансово-звітних документах, що засвідчив своїм підписом.

Тим самим, ОСОБА_5 , безпідставно списав з обліку бюджетні кошти за КПКВ 2101020/3 КЕКВ 1133 ст. 0430 у сумі 950 тис. грн. як такі, що виплачені по судовому рішенню від 19 січня 2009 року № 2-а-59/2009р. та виконавчому листу від 12 лютого 2009 року № 2-а-59/2009р., оскільки офіційно таке рішення суду та виконавчий лист до Центру не надходило та судами України не приймались.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що будучи військовою службовою особою, зловживаючи службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, діючи в особистих інтересах, всупереч вказаним вимогам законодавчих та інших нормативно-правових актів 31 липня 2009 року привласнив військове майно 124 ЦЗП - грошові кошти в сумі 950 тис. грн., які перебували в його віданні, тобто вчинив привласнення іншого військового майна, із зловживанням службовим становищем, що заподіяло істотну шкоду - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 410 КК України.

Дії ОСОБА_5 органом досудового слідства були кваліфіковані за ч.2 ст. 410 КК України, згідно ст. 12 КК України /в редакцій чинній станом на дату вчинення злочину/ є тяжким злочином.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, мотивуючи тим, що з дня скоєння злочину минув строк давності, додатково зазначив, що категорично заперечує свою вину у інкримінованому злочині, оскільки грошові кошти не привласнював, жодної шкоди позивачу не завдавав, а тому цивільний позов заперечує..

Прокурор у судовому засіданні не заперечив проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Санкція ч. 2 ст. 410 КК України /в редакції станом на липень 2009 року/ передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України/в редакції станом на липень 2009 року/ тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ст. 49 КК України /в редакції станом на липень 2009 року/ особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно роз`яснень даних у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005р. №12 особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 інкриміновано вчинення злочину у липень 2009 р, станом на час розгляду справи судом сплив десятирічний строк давності з дня вчинення відповідного злочину, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся та не вчинив нового кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 12, 44, 49, 410 КК України, ст. 100, 284 - 286, 288, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 410 КК України у кримінальному провадженні №0000039, а кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України закрити.

Речові докази: книгу реєстрації вхідних документів 124 ЦЗП і ЗТ та МПС 3 том (1 том за 2008 рік) на 96 арк., інвентарний номер № 41, з 09 листопада 2007 року по 04 червня 2008 року; книгу реєстрації вхідних документів 124 ЦЗП і ЗТ та МПС 1 том на 94 арк., інвентарний № 41, з 02 січня 2007 року по 29 травня 2007 року; книгу реєстрації вхідних документів 124 ЦЗП і ЗТ та МПС 2 том (1 том за 2009 рік) на 104 арк., інвентарний № 454, з 05 червня 2008 року по 05 січня 2009 року; книгу реєстрації вхідних документів 124 ЦЗП і ЗТ та МПС на 97 арк., інвентарний № 41, з 29 травня 2007 року по 08 листопада 2007 року; книгу реєстрації вхідних документів 124 ЦЗП і ЗТ та МПС 2 том на 202 арк., інвентарний № 454, з 08 січня 2009 року по 30 грудня 2009 року; касову книгу 124 ЦЗП і ЗТ та МПС типової форми КО-4 за 2009 рік, розпочату 22 січня 2009 року на 99 арк. закінчену на 60 арк.; книгу аналітичного обліку отриманих асигнувань за 2009 рік на 48 арк. (за номенклатурою 2009 року № 85); головну книгу за 2009 рік на 100 арк. (за номенклатурою 2009 року № 61); книгу аналітичного обліку касових видатків за 2009 рік на 48 арк. (за номенклатурою 2009 року № 98); справу № 95 (за номенклатурою 2009 року № 95) «Меморіальний ордер № 2-8 (3 том)» за 2009 рік, розпочату 02 липня 2009 року, закінчену 30 вересня 2009 року на 334 арк. - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1