Справа №991/8589/21
Провадження №11-сс/991/65/22
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2022 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.12.2021 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) про вчинення кримінального правопорушення.

Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу на зазначену ухвалу.

Вважає, що ухвала слідчого судді не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Посилається на таке.

Копію повного тексту ухвали слідчого судді від 22.12.2021 ОСОБА_7 отримав та ознайомилися з її змістом лише 24.12.2021. Відтак, причина пропуску строку на апеляційне оскарження є поважною.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону ухвала суду, серед іншого, повинна бути обґрунтованою та вмотивованою. Закон не ставить до заяви такі вимоги, як наведення достатніх відомостей про кримінальне правопорушення. Натомість слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку, що посилання в заяві про вчинення кримінального правопорушення на безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне тримання під вартою, незаконне оголошення в розшук, є загальним припущенням про ймовірне вчинення протиправних дій.

Слідчий суддя вдався до безпідставного аналізу та тлумачення ст.364 КК України, при тому, що заявник висловив у заяві попередні припущення правової кваліфікації.

В обґрунтування відсутності підстав для внесення відомостей про наведені у заяві обставини слідчий суддя на власний розсуд тлумачить положення ст.214 КПК України. Крім цього, заявник попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Поза увагою слідчого судді залишилось посилання ОСОБА_6 на те, що слідчі СВ Тернопільського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області спільно з прокурорами Тернопільської окружної прокуратури протягом багатьох років здійснюють щодо нього кримінальне переслідування на користь ОСОБА_8 , який винен йому за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2009 грошові кошти в розмірі 4308046,79 грн, і ці протиправні дії щодо порушення охоронюваних прав, свобод та інтересів заявника вже призвели до непоправних для нього наслідків.

Наведені обставини ґрунтовно викладені у заяві, як і ряд кримінальних правопорушень, які заявник вважає вчиненими щодо нього працівниками правоохоронних органів, і які безумовно мали б бути встановлені уповноваженими особами НАБУ, однак слідчий суддя не став на захист прав заявника.

Просить визнати поважною причину пропуску строку апеляційного оскарження та поновити такий, скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.12.2021, зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_6 від 06.12.2021, та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Прокурор САП та ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибули, про поважність причин неприбуття не повідомили.

Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі зазначених осіб.

ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав клопотання про поновлення строку та вимоги апеляційної скарги, посилаючись на доводи наведені у них.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слід поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно з положеннями п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Із ч.1 ст.117, п.4 ч.3 ст.399 КПК України вбачається, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи знайде підстави для його поновлення.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати апеляційну скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У випадку необізнаності у заінтересованих осіб із мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч.1 ст.117 КПК України (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №461/1434/18, провадження №51-6470кмо18).

Повний текст ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22.12.2021 проголошено 24.12.2021. Апеляційна скарга на зазначену ухвалу вдруге подана 17.01.2022, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, оскільки останній день оскарження 28.12.2021. Копію повного тексту ухвали представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 отримав 24.12.2021.

Необізнаність із мотивами, викладеними в повному тексті ухвали, необхідність їх належного аналізу для обґрунтованого оскарження вищевказаного судового рішення, свідчить про наявність обставини, яка об`єктивно перешкоджала особі реалізувати своє право на апеляційне оскарження в межах визначеного процесуального строку та ускладнила можливість її своєчасного звернення з апеляційною скаргою. Тому, враховуючи наявність поважної причини пропуску строку на оскарження, колегія суддів вважає, що слід задовольнити клопотання ОСОБА_7 та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

06.12.2021 ОСОБА_6 на адресу Львівського територіального управління НАБУ скеровано заяву про вчинення кримінального правопорушення, у якій він просив внести відомості до ЄРДР та розпочати кримінальне провадження за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 371, 372, 374, 375 КК України.

17.12.2021 до Львівського територіального управління НАБУ надійшла та була зареєстрована за вх. №К-16427 заява ОСОБА_6 від 06.12.2021.

20.12.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Львівського територіального управління НАБУ, у якій він просив задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважених службових осіб НАБУ внести відомості до ЄРДР про кримінальні правопорушення, викладені у його заяві від 06.12.2021, та розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність стверджуваної заявником бездіяльності уповноважених осіб НАБУ, що є підставою для відмови у задоволенні його скарги.

Вказаний висновок слідчого судді відповідає положенням закону та встановленим обставинам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із положень п.1 ч.1 ст.303 КПК України слідує, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до цієї норми, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому до ЄРДР відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України вноситься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положеннями ч.4 ст.214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Із наведеного слідує, що внесенню в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про кримінальне правопорушення є наявність у заяві або повідомленні даних про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду в постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20) дійшов висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення з огляду на їх зміст має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого приймає рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Отже, норми чинного кримінального процесуального законодавства встановлюють обов`язок здійснити фіксування наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, визначених у ст.2 КПК України, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що закон не ставить до заяви такі вимоги, як наведення достатніх відомостей про кримінальне правопорушення, та, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про те, що обставини, викладені в заяві про злочини є загальним припущенням про ймовірне вчинення протиправних дій.

Крім цього, сама лише та обставина, що заявник попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, не може свідчити про наявність достатніх відомостей про кримінальне правопорушення.

Твердження в апеляційній скарзі, що поза увагою слідчого судді залишилось посилання ОСОБА_6 на те, що слідчі СВ Тернопільського відділу поліції ГУ НП в Тернопільській області спільно з прокурорами Тернопільської окружної прокуратури протягом багатьох років здійснюють щодо нього кримінальне переслідування на користь ОСОБА_8 , який винен йому за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.12.2009 грошові кошти в розмірі 4308046,79 грн, що призвело до непоправних для нього наслідків, і наведені обставини викладені у заяві, як і ряд кримінальних правопорушень, нічим не необґрунтовано.

Так, в апеляційній скарзі не наведено даних, які свідчать про безпідставне притягнення до кримінальної відповідальності, незаконне тримання під вартою, незаконне оголошення в розшук, і які саме обставини не взято до уваги слідчим суддею. Також згідно із диспозицією ч.1 та ч.2 ст.364 КК України кримінально караним є зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно відповідно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, або, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Таким чином, склад злочину, встановлений ст.364 КК України, наявний у разі завдання істотної шкоди або спричинення тяжких наслідків, однак не містить обставини непоправні наслідки. А тому вказані посилання визнаються безпідставними.

Слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та, з`ясовуючи чи наділена уповноважена особа обов`язком вчинити певну процесуальну дію внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення, був зобов`язаний надати оцінку не лише доводам скарги на бездіяльність, а й заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Тому помилковим є твердження в апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя вдався до безпідставного аналізу та тлумачення ст.364 КК України, з посиланням на те, що заявник висловив у заяві лише попередні припущення правової кваліфікації.

Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Із огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.404, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 22 грудня 2021 року без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4