ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/228/22 Справа № 205/2240/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Брест Белорусі, громадянина України, освіта неповна середня, холостого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:
-за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
-за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з 05 лютого 2020 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_8 залишено без змін, до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання щодо речових доказів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, Обвинувачений ОСОБА_8 , у невстановлений час та у невстановленому місці, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав бойові припаси, а саме: патрони калібру 5,45 мм у кількості 50 шт., які переніс за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати, без передбаченого законом дозволу.
Крім того, обвинувачений у невстановлені під час досудового розслідування час та місці, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини «метамфетамін» з метою подальшого збуту, незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини «метамфетамін», однак масою не менше ніж 0,3252 гр., яку став незаконно зберігати за місцем свого проживання, де розфасував її не менше ніж на три сліп-пакети з метою подальшого збуту вказаних сліп-пакетів шляхом виготовлення «закладок» та території м. Дніпро. 05 лютого 2020 року, в період часу з 07 години 52 хвилин до 11 годин 20 хвилин, під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, в присутності понятих, було виявлено та вилучено:
- металеву банку, в якій містилось 50 шт. патронів калібру 5,45 мм, які є бойовими припасами 5,45 мм військовими проміжними патронами промислового виробництва до автоматів АК-74, АКС-74, АКС-74У та кулемета РПК-74, придатними для стрільби;
- три малих сліп-пакета з білою речовиною кристалічної форми, масами 0,1407 г., 0,1401 г. та 0,1154 г., які містять психотропну речовину обіг якої обмежено «метамфетамін», маса якого складає відповідно 0,0608 г., 0,0595 г. та 0,0527 г., а також шість малих сліп-пакетів з білою речовиною кристалічної форми, масами 0,0222 г., 0,0231 г., 0,0247 г., 0,0199 г., 0,0288 г., 0,0223 г., 0,0211 г., 0,0277 г., 0,0219 г., 0,0289 г., 0,0212 г., 0,0222 г., 0,0222 г., 0,0231 г., 0,0207 г., 0,0199 г., 0,0288 г., 0,0223 г., 0,0271 г., 0,0267 г., 0,0219 г., 0,0279 г., 0,0217 г., 0,0222 г., 0,0222 г., 0,0221 г., 0,0287 г., 0,0199 г., 0,0268 г., 0,0223 г., 0,0211 г., 0,0267 г., 0,0219 г., 0,0209 г., 0,0212 г. та 0,0222 г., які містять психотропну речовину обіг якої обмежено «метамфетамін», маса якого складає відповідно 0,0042 г., 0,0037 г., 0,0052 г., 0,0044 г., 0,0043 г., 0,0038 г., 0,0043 г., 0,0041 г., 0,0056 г., 0,0033 г., 0,0042 г., 0,0037 г., 0,0035 г., 0,0049 г., 0,0051 г., 0,0038 г., 0,0039 г., 0,0047 г., 0,0032 г., 0,0036 г., 0,0059 г., 0,0035 г., 0,0057 г., 0,0040 г., 0,0043 г., 0,0027 г., 0,0035 г., 0,0047 г., 0,0025 г., 0,0050 г., 0,0040 г., 0,0036 г., 0,0048 г., 0,0050 г., 0,0050 г. та 0,0045 г., загальною масою 0,1522 г., яку обвинувачений ОСОБА_8 раніше незаконно придбав та зберігав за місцем свого проживання з метою подальшого збуту.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання:
- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- за ч.1 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
В обґрунтування свої вимог прокурор посилається на невідповідність, через м`якість, призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, обставинам кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Захисник обвинуваченого в своїй скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України скасувати та ухвалити відносно його підзахисного новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України.
В порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК України дослідити докази, які суд першої інстанції дослідив не в повному обсязі та з порушенням норм КПК України, а саме: допитати в якості свідка слідчу ОСОБА_9 , допитати обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також витребувати і дослідити письмові докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження і долучені за клопотанням сторони обвинувачення до обвинувального акту.
Так, в обґрунтування своїх вимог сторона захисту посилається на те, що висновку сиду про доведеність вини його підзахисного не відповідають матеріалам кримінального провадження та фактичним обставинам справи.
З наведених у вироку показань обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_8 повністю заперечив факт того, що виявленні та вилученні патрони належать йому та заперечив факт їх придбання, носіння та зберігання, пояснивши, що за 4-5 днів до обшуку, до нього у гараж заходив знайомий ОСОБА_14 , який мешкав в Харківської області і давав подивитися металеву банку в якій були патрони 5,45 мм. і запитував чи потрібні йому ці патрони. Він відмовився від цих патронів, повернувши ОСОБА_15 цю банку. Десь через годину ОСОБА_14 поїхав. Він не прослідкував чи забрав з собою коли уходив ОСОБА_16 металеву банку з патронами. 05 лютого 2020 року як виявилося під час обшуку, що ОСОБА_16 банку з патронами не забрав, а залишив в підвалі на сходах під одягом. Про належність патронів саме ОСОБА_17 під час обшуку він відразу ж повідомив співробітникам поліції коли була виявлена металева банка з патронами.
Щодо виявленої і вилученої під час обшуку наркотичної речовини, ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому обвинувачені за ч. 1 ст. 307 КК України не визнав, пояснивши, що ці сліп-пакети з порошкопобіною речовиною він не придбав, до дому не переносив і не зберігав, умислу на збут не мав, повністю заперечив факт того, що виявленні та вилученні 39 сліп - пакетів з психотропною речовиною належать йому, під час дачі показів зазначив, що знайшов біля свого двору великий пакет, в якому були пусті маленькі сліп-пакети, вирішивши в темряві, що вони порожні, обвинувачений закинув їх до гаражу з метою в подальшому зберігати в них приладдя для риболовлі.
Сторона захисту вважає, що факт належності саме обвинуваченому знайдених сліп-пакетів з психотропною речовиною та патронів письмовими доказами не підтверджений. Висновок судово-трасологічні експертизи, на думку сторони захисту, доводить лише той факт, що обвинувачений торкався до металевої банки з патронами та до сліп-пакетів, в момент коли знайшов їх біля свого двору і зазирнув до пакету щоб подивитися що там.
Також, захисник посилається на порушення органами досудового розслідування норм КПК України, а саме, прав обвинуваченого на захисту, зазначаючи, що перед початком обшуку слідча протоколу про його фактичне затримання співробітниками поліції на березі річки не складала, захисника за призначенням не запрошувала, до початку обшуку за місцем проживання обвинуваченого, останній постійно знаходився в кайданках, хоча опору не чинив, і що свідчить про фактичне затримання обвинуваченого без відповідного на те протоколу чи дозволу на затримання.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній. Щодо апеляційної скарги сторони захисту, то прокурор проти її задоволення заперечував, посилався на її безпідставність і необґрунтованість, зазначив, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю підтверджується письмовими доказами.
Захисник в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні, проти апеляційної скарги прокурора заперечував, зазначив, що вимоги прокурор про ухвалення нового вироку та призначення більш суворого покарання його підзахисному безпідставні, оскільки в даному кримінальному провадженні вина ОСОБА_8 не доведена.
Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, що передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно переглянути справу і ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Вимоги вищевказаних норм закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Суд першої інстанції, дотримуючи у зазначеній нормі закону завдань, провів стосовно ОСОБА_8 повний та неупереджений судовий розгляд, вимог кримінального процесуального законодавства України дотримався.

Так, суд першої інстанції на підтвердження доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України посилався на досліджені в ході судового провадження докази, а саме: протокол обшуку від 05 лютого 2020 року за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 ; висновок судової дактилоскопічної експертизи №19/104-7/3/169 від 11 лютого 2020 року; висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/675 від 06 лютого 2020 року; висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/104-8/693 від 19 березня 2020 року; висновок судової експертизи зброї №19/104-7/1/126 від 07 лютого 2020 року. А також, на покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Дослідивши безпосередньо під час судового провадження вищевказані докази, суд першої інстанції дійшов висновку про їх належність і допустимість, та оцінивши їх за своїми внутрішніми переконаннями дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_8 дійсно вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками незаконного придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та ч. 1 ст. 307 КК України, за ознаками, незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини.
Водночас, захисник обвинуваченого в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що наявність відбитків пальців ОСОБА_8 на знайдених та вилучених в ході обшуку сліп-пакетах та банці з патронами, не підтверджують вину останнього та не спростовують його показів про те, що банку із патронами напередодні обшуку приніс знайомий обвинуваченого ОСОБА_14 , а сліп пакети ОСОБА_8 були знайдені вночі, біля його будинку і після спроби їх перегляду у темряві не було видно чи є в них щось.
Так, сторона захисту зазначає в скарзі, що ОСОБА_8 , бачив у ОСОБА_14 принесені 50 патронів в металевій банці, він торкався цієї металевої банки в якій містилися ці патрони, але ж ці докази, на думку сторони захисту, не спростовують показання ОСОБА_8 і вони не доводять вину ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, в його обізнаності факту незаконного зберігання цих 50 патронів в підвалі домоволодіння за місцем його мешкання, тобто не доводять наявність в діях ОСОБА_8 такого обов`язкового елементу інкримінованого складу злочину, як умисел направлений на незаконне зберігання цих 50 патронів. Також, захист вказує, що ОСОБА_8 торкався деяких сліп - пакетів, в яких як виявилося знаходилася психотропна речовина, але ж ці докази, на думку захисника, не спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 про те, що в 05 лютого 2020 року у нічний час ці сліп-пакетики були знайдені біля подвір`я помешкання ОСОБА_8 і після спроби їх перегляду у темряві не було видно, чи знаходилося щось в них. Тобто, захисник обвинуваченого вважає, що ці докази не доводять вину ОСОБА_8 поза розумним сумнівом, в його обізнаності факту незаконного зберігання психотропної речовини в підвалі домоволодіння за місцем його мешкання, тобто не доводять наявність в діях ОСОБА_8 такого обов`язкового елементу інкримінованого складу злочину, як умисел направлений на незаконне зберігання цієї психотропної речовини.
Однак, колегія суддів не погоджується із такими доводами сторони захисту, вважає їх надуманими, необґрунтованими та такими, які є обраною лінією захисту і спрямовані на уникнення обвинуваченим від кримінальної відповідальності за вчиненні кримінальні правопорушення, виходячи з наступного.
Так, відповідно до дослідженого судом першої інстанції в ході судового провадження протоколу обшуку від 05 лютого 2020 року, проведеного за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції, в присутності понятих, в підвалі виявлено та вилучено: жерстяну банку з патронами калібру 5,45 мм у кількості 50 шт., а також поліетиленові пакети в яких знаходяться сліп-пакети з речовиною світло-жовтого кольору, скляну колбу з залишками білої речовини, металеву ложку з залишками білої речовини.
При цьому в ході вказаного обшуку співробітниками поліції були зроблені змиви з долоней обох рук обвинуваченого ОСОБА_8 , а також відкопійовані на липкі стрічки сліди пальців рук з жерстяної банки, а також з поліетиленових та сліп-пакетів з речовиною світло-жовтого кольору.
Згідно з дослідженим судом першої інстанції в ході судового провадження висновком судової дактилоскопічної експертизи №19/104-7/3/169 від 11 лютого 2020 року, вилучені під час обшуку за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 сліп-пакети та жерстяна банка із патронами містять на собі: два сліди папілярних узорів з поверхні металевої банки, в якій знаходились 50 патронів калібру 5,45 мм., залишені відповідно середнім та безіменним пальцями правої руки обвинуваченого ОСОБА_8 ; шість слідів папілярних узорів з поверхонь сліп-пакетів, залишені відповідно мізинцем правої руки, безіменним пальцем лівої руки, вказівним пальцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_8 .
Вказане, зокрема, локалізація відбитків пальців обвинуваченого на сліп-пакетах, на думку колегії суддів повністю спростовує доводи сторони захисту про те, що напередодні вночі вказані пакети були знайдені обвинуваченим біля подвір`я, і останній оглянувши їх поверхнево, в темряві, не побачив змісту цих пакетів, тобто точність, кількість та розташування цих відбитків свідчить про те, що вони не могли бути залишені в ході поверхневого огляду, а були залишені ОСОБА_8 при безпосередньому використанні цих сліп-пакетів: пакуванні та розфасуванні психотропної речовини.
Щодо показів свідка ОСОБА_13 , наданих під час судового розгляду, та на які посилається в якості доказу обраної лінії захисту адвокат обвинуваченого, то колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що покази вказаного свідка не можуть бути прийняті судом до уваги як беззаперечний доказ невинуватості ОСОБА_8 , оскільки вони підтверджують лише ту обставину, що обвинувачений у його присутності знайшов якісь пакети, але не свідчать про те, що саме вони були вилучені під час обшуку в підвалі обвинуваченого.
З цих же підстав, колегія суддів відхиляє доводи захисника обвинуваченого в частині знайдених відбитків пальців на жерстяній банці із патронами. Стосовно доводів захисника про те, знайдена в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 банка із патронами належить іншій особі знайомому обвинуваченого ОСОБА_17 , то колегія суддів відхиляє такі доводи захисника, оскільки жодних доказів на підтвердження таких доводів стороною захисту надано не було, про наявність такого знайомого та візит до обвинуваченого напередодні обшуку ніхто із свідків не вказував, зокрема, мати обвинуваченого ОСОБА_12 . Більш точної інформації, в ході своїх показів в суді першої інстанції, з метою перевірки даної версії місцевим судом, обвинувачений щодо особи ОСОБА_18 не надав.
Також, в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого наявні посилання на незаконне затримання співробітниками поліції ОСОБА_8 , а саме, на те, що обвинуваченого було затримано під час риболовлі та з місця риболовлі до його місця проживання останній весь час знаходився в кайданках. Проте, колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту, оскільки в ході апеляційного розгляду вони не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, будь-яких заходів на оскарження вказаних дій ані захисником, ані обвинуваченим прийнято не було, доказів стосовно звернення до ДБР із відповідними заявами матеріали кримінального провадження не містять, в ході судового провадження в суді першої інстанції ані сторона захисту, ані обвинувачений про незаконне застосування до ОСОБА_8 кайданок не зазначали.
Поміж іншого, в своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого посилається на порушення судом першої інстанції норм кримінального процесуального законодавства України, які полягають в тому, що при судовому розгляді кримінального провадження та вивченні матеріалів справи, судом не було надано належної оцінки тому, що фактично обшук за місцем проживання обвинуваченого проведено оперуповноваженими співробітниками, а не слідчою ОСОБА_9 , якій безпосередньо видавався дозвіл на проведення обшуку ухвалою слідчого судді. Тобто, сторона захисту вважає, що обшук повинна була проводити безпосередньо слідча, самостійно, оскільки саме їй було видано дозвіл.
Колегія суддів відхиляє такі доводи сторони захисту та вбачає порушень норм КПК України при виконанні ухвали слідчого судді та проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 . Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2020 року слідчій ОСОБА_9 було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою по АДРЕСА_1 . На виконання вказаної ухвали, слідча разом з оперуповноваженими співробітниками прибула за місцем проживання обвинуваченого, де в присутності усіх учасників ( ОСОБА_8 , оперуповноважених співробітниуів та понятих) оголосила ухвалу про проведення обшуку. Надалі, слідча ОСОБА_9 була присутня протягом усього часу проведення обшуку, спостерігала за його проведенням та здійснювала процесуальне керівництво. За результатом проведення обшуку слідчою було складено протокол даної слідчої дії, протокол підписано усіма учасниками кримінального провадження, зауважень до протоколу з боку обвинуваченого не надходило. Тож, з огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що виконання ухвали слідчого судді та проведення обшуку було здійснено у відповідності до процедури, передбаченої нормами КПК України.
Щодо посилань захисника на порушення права на захист ОСОБА_8 в ході обшуку його місця проживання, які полягали в тому, що слідча не забезпечила обвинуваченому адвоката, то суд апеляційної інстанції вважає такі доводи необґрунтованими та безпідставними, оскільки, в після оголошення ухвали слідчого судді про проведення обшуку, обвинуваченому було роз`яснено його право на адвоката, яким останній не скористався, клопотання або заяви на місці з боку обвинуваченого про те, що він потребує захисту та просить забезпечити йому захисника ОСОБА_8 не оголошував. Відповідно до норм кримінального процесуального законодавства України захисник забезпечується у випадку, коли обвинувачений або підозрюваний виявив бажання на залучення адвоката.
Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання через свою м`якість не відповідає обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого, і не буде сприяти меті виправлення останнього, то колегія суддів вважає такі доводи прокурора необґрунтованими, з огляду на наступне.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.
Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_8 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як тяжкі злочини, характер кримінальних правопорушень, які пов`язані із злочинами проти громадської безпеки та злочинами у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та правильно врахував ступінь небезпечності вчиненого кримінального правопорушення.
Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, характеризується позитивно, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
Врахував відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження, який вину в інкримінованих злочинах не визнав, у вчиненому не розкаявся та призначив ОСОБА_8 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, яке повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
Тож, враховуючи, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримані вимоги кримінального та кримінального процесуального закону України, суд першої інстанції всебічно перевірив як обставини кримінального провадження, так і позицію сторони захисту в ході судового провадження про те, що знайдені патрони та сліп-пакети в ході обшуку житла обвинуваченого йому не належать та не доводять його причетність до інкримінованих злочинів, обґрунтовано визнав таку позицію сторони захисту безпідставною і дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, мотивувавши своє рішення всебічно дослідженими, оціненими у своїй сукупності з точки зору належності, допустимості й достовірності письмовими доказами та показами свідків, і як наслідок призначив покарання, яке повністю відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим так і іншими особами.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області,захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4