Справа № 944/6481/21
Провадження №1-кс/944/958/21
/з питань накладення арешту на тимчасово вилучене майно/
25.11.2021 року м.Яворів
в с т а н о в и в :
22.11.2021 приблизно о 02 год 15 хв водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Малнів Яворівського району, рухаючись на транспортному засобі марки «Рено», моделі «Дастер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі між м.Городок та с.Бартатів Львівського району, під час переслідування його працівниками ВРПП Відділення поліції №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області сержантом поліції ОСОБА_6 , лейтенантом поліції ОСОБА_7 , старшим сержантом поліції ОСОБА_8 та капітаном поліції ОСОБА_9 , в ході виконання ними службових обов`язків, спричинив останнім тілесні ушкодження, внаслідок чого їх було госпіталізовано у медичний заклад. За результатами переслідування вказаний транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції на вул. Околиця в с. Стоянці Яворівського району Львівської області.
22.11.2021 старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 проведено огляд території, що за адресою с.Стоянці вул. Зелена Яворівського району Львівської області, під час якого на території ФГ «Стоянцівські», а саме на грунтовій дорозі виявлено та вилучено автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «ОПТ ЛІЗИНГ», під керуванням водія ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. Малнів Яворівського району Львівської області, а також документи, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , один примірник ключа.
Автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, один примірник ключа до вищевказаного автомобіля, документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 та вилученні грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 22 листопада 2021 року автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , один примірник ключа до вищевказаного автомобіля, документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 та вилученні грошові кошти у сумі 157500 гривень та 500 доларів США визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Враховуючи вище наведене та те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення 3 службові транспортні засоби працівників поліції отримали технічні пошкодження та розмір спричиненої шкоди на даний час визначається, зокрема призначено проведення товарознавчих експертиз, а тому з метою забезпечення відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди на грошові кошти, які вилученні з автомобіля марки «RENAULT DUSTER» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував під керуванням водія ОСОБА_5 , оскільки у випадку повернення грошових коштів володілець матиме змогу їх відчужити, що у подальшому призведе, до неможливості відшкодування шкоди заподіяної у кримінальному провадженні, тому просить накласти арешт на вилучені грошові кошти.
Слідчий СВ Яворівського ВП ГУНП у Львівській області лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, просить клопотання задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе проводити судовий розгляд даного клопотання у відсутності учасників кримінального провадження.
З урахуванням заяви слідчого відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до частини другої статті 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).
Так, за приписами статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи.
В своєму клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені під час проведення огляду території, що за адресою с. Стоянці вул. Зелена, Яворівського району Львівської області а саме: грошові кошти у сумі 157500 гривень та 500 доларів США, необхідність накладення арешту на вказані грошові кошти мотивована забезпеченням відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням.
Разом із тим, будь-яких об`єктивних даних, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, зокрема містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або набуті кримінально протиправним шляхом, клопотання не містить.
Жодні докази, що вилучені під час огляду грошові кошти мають безпосереднє відношення до кримінального правопорушення клопотання не містить.
Тож, на переконання слідчого судді, вилучені кошти в сумі 157500 гривень та 500 доларів США не відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, що унеможливлює накладення на них арешту з метою збереження речових доказів.
Також, слідчий суддя вважає безпідставними викладені в клопотанні доводи про необхідність накладення арешту для забезпечення можливої відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, оскільки жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, цивільний позов не заявлений, досудове розслідування здійснюється за ч. 2 ст. 345 КК України.
За таких обставин слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права інших осіб як арешт вилучених грошових коштів.
Слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені грошові кошти не відповідатиме завданням кримінального провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності.
Враховуючи наведене, в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.
Щодо повернення вилучених грошових коштів, то слідчий суддя відзначає наступне:
Відповідно до статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
В даному випадку у зв`язку з відмовою слідчим суддею в накладенні арешту на вилучені грошові кошти питання щодо їх повернення ОСОБА_5 має бути вирішено органом досудового розслідування за відповідним клопотанням особи.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170, 173, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1