Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/24/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 та користувача майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000002 від 04.01.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.01.2022 року, а саме автомобіля марки «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 шляхом тимчасового позбавлення права останніх на відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримали та просять його задоволити з підстав наведених у ньому. При цьому, враховуючи те, що на даний час із вилученим автомобілем «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 проведено всі необхідні експертизи та слідчі дії, слідчий ОСОБА_4 вважає, що арешт на вказаний автомобіль слід накласти шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відчуження та розпорядження вказаним майном, без позбавлення права користування, передавши зазначений автомобіль власнику на відповідальне зберігання.

Власник майна ОСОБА_5 та користувач майна ОСОБА_6 стосовно клопотання не заперечують, проте просять не позбавляти їх права користування вказаним автомобілем та передати його на відповідальне зберігання власнику.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, приходжу до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України за фактом виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.01.2022 року, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , під час проїзду по вул. Володимирській, в м. Олевську у напрямку площі Соборної, не врахував безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , який рухався у попутному напрямку. Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.
03.01.2022 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Також, встановлено, що вилучений автомобіль марки «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_6 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .
Відповідно до постанови слідчого від 04.01.2022 року автомобіль марки «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню.
Отже, автомобіль марки «ВАЗ 210994», державний номерний НОМЕР_3 , який виявлено та вилучено в ході ОМ ДТП від 03.01.2022 року зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та являється речовим доказом.
Таким чином, існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучений автомобіль «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , який в подальшому буде досліджений та оцінений органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 КПК України та буде прийнято законне процесуальне рішення в розумні строки.
Згідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що під час судового розгляду клопотання слідчий просив не позбавляти права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користування автомобілем «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково із застосуванням найменш обтяжливого способу арешту у вигляді заборони відчуження та розпорядження автомобілем «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки вказаний автомобіль має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цього речового доказу необхідне для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, а ступінь втручання у права та свободи володільця виправдовуюся потребами досудового розслідування.
У даному випадку застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної діяльності громадян та гарантуватиме охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечить швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ :
Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000002 від 04.01.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.01.2022 року, а саме автомобіль марки «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та перебував у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на відчуження та розпорядження вказаним майном, а також передати автомобіль марки «ВАЗ 210994», державний номерний знак НОМЕР_1 власнику ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1