Справа № 947/4439/22
Провадження № 1-кс/947/1540/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), в порядку ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 01.12.2021 року.

Скарга обґрунтована тим, що 01.12.2021 року ОСОБА_3 поштовим зв`язком було направлено Директору ДБР України заяву про вчинення кримінального правопорушення. 27.01.2022 року ОСОБА_3 отримала листа Начальника другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі) ОСОБА_4 від 30.12.2021 року за вих.№В-4261/16-05.10/21, в якому було повідомлено, що за її заявою про кримінальне правопорушення не було внесено відомості до ЄРДР.

ОСОБА_3 просила розглянути скаргу у її відсутність.

Слідчий та прокурор до судового засідання не з`явились, про дату та час розгляду скарги були повідомлені.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши обставини, що викладені в скарзі та доданих до неї матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яке полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30 червня 2020 № 298). Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру вносяться зокрема відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пунктів 4, 5 ч.5 ст.214 КПК України.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» зокрема вказав, що питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг. Так, у слідчій і в судовій практиці щодо цього питання є щонайменше два підходи. Згідно з першим передбачається так зване автоматичне внесення відомостей про кримінальне правопорушення, якщо такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення. Цей підхід не передбачає оцінки відповідної заяви чи повідомлення на предмет того, що викладені відомості дають підстави констатувати певні ознаки складу злочину. У свою чергу, другий підхід не передбачає автоматичного внесення відомостей, викладених у будь-яких заявах чи повідомленнях - вносяться лише визначені як такі, що, на думку суб`єкта, який їх вносить, дійсно можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наводячи приклад, що в окремих випадках слідчі судді перевіряють не лише факт реагування чи не реагування на заяву про кримінальне правопорушення, а й здійснюють аналіз причин, внаслідок яких належне реагування не було забезпечено, категорично не заперечував можливість такої судової практики.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Наведені в заяві ОСОБА_3 дані про скоєння кримінального правопорушення, не містять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. Ці дані ґрунтуються лише на припущеннях щодо противоправних дій, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст.11 КК України, і тому не може вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.

Положення ст.214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що у посадових осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві при розгляді заяви від 01.12.2021 року про кримінальне правопорушення не було підстав для реєстрації відомостей про злочин у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, згідно до вимог ст.214 КПК України, у зв`язку з чим скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Миколаєві (з дислокацією у м. Одесі), в порядку ст. 303 КПК України відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, відповідно до ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1