ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3460/21 Справа № 190/1619/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зеленодольська Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, в останнє:
- 13.02.2018 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.263 ч.1 71 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не повністю довів своє виправлення, не зробив відповідних висновків щодо необхідності зміни своєї поведінки і ставлення до праці, та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить застосувати до нього ст.81 КК України.
В обґрунтовування зазначає, що судом не були взяті до уваги документи про його хронічні захворювання, та той факт, що його мати потребує цілодобового догляду.
Зазначає, що працює з перших днів перебування в установі виконання покарань № 122.
Заслухавши засудженого, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
В роз`ясненнях наданих у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.
Cуд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що засуджений не довів у повній мірі своє виправлення.
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 року за ст.263 ч.1 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2003 року призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку за вироком: 23 липня 2018 року, кінець строку: 20 січня 2022 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 23 липня 2018 року. Під час утримання в установі виконання покарань (№3) м. Кривого Рогу, характеризувався посередньо, заохочення та стягнення не застосовувались. З 06 вересня 2018 року відбуває покарання в державній установі «П`ятихатській виправній колонії № 122», де характеризується посередньо, має три заохочення, стягнень не має, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу дух відродження, підтримує зв`язок з рідними.
Так, колегія суддів зважає на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, в тому числі, якщо засуджений довів своє виправлення ставленням до праці.
Як слідує з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований, хоча засуджений вказує, що працює з першого дня, проте зазначене не підтверджується матеріалами справи, враховуючи те, що останній не працевлаштований, не може свідчити про те, що останній в повній мірі залучається до праці.
Колегія суддів також враховує, що заохочення засудженого ОСОБА_5 в державній установі «П`ятихатській виправній колонії № 122» не є систематичними, при цьому в 2021 році не заохочувався взагалі. Така часткова вибіркова поведінка засудженого, не може достатньо впевнено свідчити про позитивні зміни, які відбуваються в особистості засудженого та що вони створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Сама по собі позитивна поведінка засудженого напередодні виникнення права на умовно-дострокове звільнення, дотримання ним умов і порядку в установі, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання і у сукупності між собою.
Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може окремо дана обставина слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.
За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений на даний час не досить переконливо довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі достатньо обґрунтованих мотивів.
Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4