справа № 399/460/20
провадження № 1-кп/399/4/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.11.2021 року відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000006 від 04.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якимово, В. Багачанського району, Полтавської області, громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, спеціальність зварювальник, не одруженого, розлучений, на утриманні дітей немає, зі слів обвинуваченого з 27.08.2021 року працюючий слюсарем-зварювальником ТОВ "ДЕМОС", яке знаходиться за адресою вул. с. Карнаухівка, Старостинського округу Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 місце реєстрації с. Байраки В.Богачанського району, Полтавської області з 16.04.1999 року, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває та не звертався за медичною допомогою до лікарів спеціалістів, раніше судимого 1) 24.02.2012 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; 2) 25.06.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинувачено, адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

встановив:

В провадженні Онуфріївського районного суду Кіровоградської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Відповідно до ухвали суду від 19.05.2021 року задоволено клопотання прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Надано органам Національної поліції дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали шість місяців до 19.11.2021 року включно. Провадження у справі на час дії ухвали зупинено.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2021 року вказане кримінальне провадження передано головуючому судді ОСОБА_1 , підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: закінчення терміну повноважень.
17.11.2021 року до суду від начальника Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення, що на підставі ухвали судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_6 , №1-кп/399/4/2021 від 19.05.2021 року про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України гр. ОСОБА_4 , 17.11.2021 року о 07:40 годині останнього було затримано в с. Карнаухівка Старостинського округу Дніпропетровської області та його доставлено до СПД №1 (сел. Онуфріївка) ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.
Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 17.11.2021 року кримінальне провадження №0000006 від 04.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України відновлено та призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта.
Відповідно до клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 16.11.2021 року, останній просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, починаючи з моменту фактичного затримання.

Клопотання обгрунтовано тим, що в провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження.
Під час досудового розслідування встановлено, що приблизно на початку січня 2020 року, близько о 01:00 годині, ОСОБА_4 перебував на вулиці Поштова в сел. Онуфріївка Онуфріївського району Кіровоградської області, де у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна із господарчої будівлі по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , скориставшись тим що його дії не помітні потерпілому ОСОБА_7 та іншим особам, переліз через паркан, який огороджує подвір`я домоволодіння та який був зачинений на запираючий пристрій, підійшов до господарчої будівлі, та через отвір в даху проник до господарчої будівлі, що належить ОСОБА_7 , яка являється забезпеченою від стороннього доступу будівлею, призначеною для зберігання матеріальних цінностей власником.
З приміщення господарської будівлі, ОСОБА_4 таємно викрав належні ОСОБА_7 одну болгарку чорно-червоного кольору марки «ИЖ-МАШ» моделі «SU-1000» з шліфувальним колом на ній, вартістю з урахуванням зносу 493 гривні 91 копійка та один перфоратор темно-зеленого кольору марки «Waler», вартістю з урахуванням зносу 966 гривень 67 копійок. Після чого з викраденим зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1460 гривень 58 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 , повторно таємно викравши чуже майно з проникненням у інше приміщення, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України.
Прокурор зазначає, що у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Якимово В. Багачанського району Полтавської області, українець, громадянин України, освіта професійно-технічна, не одружений, який не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працюючий, який проживав по АДРЕСА_3 , має не зняті та непогашені судимості: 1) 24.02.2012 року Глобинським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; 2) 25.06.2018 року Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, паспорт громадянина України серії - НОМЕР_1 виданий 08.04.1999 р. Багачанським РВ УМВС України в Полтавській області.
Також у клопотання зазначається, що відповідно до ст. 314 КПК України за обвинувальним актом призначено підготовче судове засідання на 26.06.2020 року, проте обвинувачений ОСОБА_4 до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
На підготовчі судові засідання, які призначалися на 06.07.2020. 27.07.2020. 26.08.2020. 03.09.2020 обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв. До суду поверталися конверти з судовими повістками з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та направлення обвинувального акту до суду дають усі підстави вважати, що обвинувачений умисно переховується від суду для уникнення відповідальності за вчинений кримінальний злочин.
Посилаючись на практику ЄСПЛ, прокурор зазначила, що пунктом 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ зокрема у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року виходить з того, що арешт або тримання під вартою є завжди виправданим, оскільки тримання під вартою має сприяти попередньому розслідуванню.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.
Так, прокурор зазначила, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто тяжкому кримінальному правопорушенні, за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
-переховуватися від суду, так як обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 направлено до суду та йому може загрожувати позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, то ж з метою уникнення відповідальності останній покинув межі Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Окрім цього, ОСОБА_4 не має постійного місця проживання, веде бродячий спосіб життя, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області.
-вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину має 2 не знятих та не погашених судимостей за вчинення корисливих злочинів проти власності, що свідчить про схильність до вчинення нових злочинів та продовжує вчиняти інші злочини. Також ОСОБА_4 офіційно не працює, що вказує про відсутність постійного джерела доходу. Тому на думку прокурора лише тримання під вартою забезпечить недопущення вчинення ним нових злочинів.
При цьому прокурором зазначено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_4 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальні правопорушення, яке вчинив останній, є тяжким.
Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування та суду на першу про те вимогу, так як в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено та, відповідно до пункту 3 частини 5 статті 180 КПК України, у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у провадженні щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Зазначає, що ОСОБА_4 переховувався від суду будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, тим самим перешкоджав кримінальному провадженню.
Крім цього, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Зазначене вище унеможливлює застосування більш м?якого запобіжного заходу, передбаченого статтею 181 КПК України, а саме домашнього арешту.
Тому, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, прокурор вбачає, що неможливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
З огляду на зазначене прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримала в повному обсязі клопотання та просила його задовольнити, просила застосувати запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
При цьому додатково просила суд взяти до уваги той факт, що обвинувачений перебував у розшуку у філії «Центр пробації», не має місця реєстрації, за адресою місця проживання обвинуваченого, яку він повідомив при його затриманні, недоцільно встановлювати домашній арешт, а щодо адреси АДРЕСА_3 відсутня інформація чи згоден власник на його проживання за вказаною адресою. Також додала, що відповідно до ухвали суду від 04.09.2020 року обвинувачений оголошений в розшук, а оперативно-розшукова справа розпочата по розшуку обвинуваченого згідно з повідомленням органу пробації.
Також прокурором зазначено на такі ризики як знищення доказів та вплив на свідків кримінального провадження. При цьому, прокурором зазначено, що на зазначені ризики у поданому до суду клопотанні прокурор не вказувала.
В підготовче судове засіданні потерпілий ОСОБА_7 не з`явився, про час, дату та місце підготовчого судового засідання повідомлений шляхом передання телефонограми. При матеріалах справи наявна заява потерпілого про розгляд підготовчого та судового розгляду даного кримінального провадження без його участі, не заперечує проти розгляду справи за ч.3 ст. 349 КПК України, претензій матеріального та морального характеру до Обвинуваченого ОСОБА_4 не має, просив винести вирок відповідно до кримінального закону України (а.к.п.16).
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений з приводу заявленого прокурором клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначив, що йому було відомо про те, що відносно нього наявне кримінальне провадження, на стадії досудового розслідування 22.06.2021 року отримав обвинувальний акт та реєстр мітеріалів досудового розслідування, зазначив, що у розписці, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження підпис належить йому, і він підписував таку прозписку (а.к.п. 6). Повідомив, що після того, як йому було вручено обвинувальний акт йому слідчий повідомив, щоб він чекав на судову повістку із районного суду. Станом на 22.06.2020 року проживав ще по АДРЕСА_3 , у цивільному шлюбі із ОСОБА_8 , протягом літнього місяця, точно не пам`ятає назву місяця, був без телефона, оскільки на роботі в м. Кременчук впустив його у воду, судові повістки про виклик до суду по даному кримінальному провадженню особисто не отримував.

Зазначив суду, що від суду він не переховувся і на меті не було переховування від суду, а поїхав на роботу у м. Дніпро, оскільки у смт Онуфріївка були лише "шабашки" (пряма мова), ніяка з організацій в яку він звертався не хотіли брати його на роботу через характеризуючі дані, а саме наявність судимостей. Також зазначив, що на стадії досудового розслідування від слідства не переховувався, на перший же ж виклик з`являвся до слідчого та прокурора. Додатково зазначив, що з метою працевлаштування звертався до КП "Комунальник", місцеве лісництво, проходив співбесіду, проте отримував лише відмову у працевлаштуванні. В м. Дніпро працював без офіційного працевлаштування по різних роботах, простим робочим, назву підприємств на яких він працював йому не повідомляли, і йому вони невідомі. Також зазначив, що бродячий спосіб життя він ніколи не вів та повністю заперечив твердження прокурора щодо його бродячого способу життя. Та повторно зазначив, що станом на червень 2020 року, він за адресою вул. М.Скляра, 54 смт Онуфріївка, жив близько 3 років, орієнтовно з 10.07.2017 року.

В інтернеті знайшов повідомлення, що в с. Карнаухівка продається будинок за адресою вул. Джерельна, 3, недорого, тому він і переїхав з м. Дніпра жити у вказане село, щоб викупити вказаний будинок у розстрочку. Повідомив, що у жовтні місяці віддав за будинок першу суму коштів, також зазначив, що з власником будинку укладав договір на право його проживання у будинку та надавав власнику будинку паспорт та ідентифікаційний номер для укладання вказаного договору, але такий договір залишився в будинку в с. Карнаухівка. Також обвинувачений зазначив, що у цьому ж селі з 27.08.2021 року офіційно працевлаштувався в ТОВ «ДЕМОС» на посаду слюсар-зварювальник.

Щодо перебування обвинуваченого у розшуці, останній зазначив, що протягом останніх двох місці як дізнався про такий розшук, але зазначив, що він припустив, що це розшук у зв`язку з тим, що він перестав ходити на відмітку до органу пробації, із кримінальним провадженням такий розшук не пов`язував, оскільки від суду судових повісток не отримував.

Резюмуюче вказане, обвинувачений зазначив, що він не отримував жодного разу судову повістку про виклик його до суду, також не отримувала таку судову повістку і його цивільна дружина ОСОБА_8 , зазначив, що якби вона отримала судову повістку то зв`язалася б із ним і передала йому інформацію, що його викликають до суду.

Тому зазначеним, обвинувачений повністю заперечив ризик щодо його переховування від суду , що вказаний прокурором у клопотанні. Та зазначив, що номер телефону, який зазначений у протоколі затримання, належить йому, і на перший виклик суду він буде з`являтися та ухилятися від суду не збирається.

Також зазначив, що у нього є де проживати в смт Онуфріївка, а саме у ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_3 , а тому просив обрати щодо нього нічний домашній арешт.

Щодо другого ризику зазначеного у клопотанні прокурором, обвинувачений пояснив, що він не краде. З метою, щоб не вдаватися до злочинних дій він і поїхав у м. Дніпро у пошуках офіційного працевлаштування та отримання заробітку, та повторився, що в смт Онуфріївка, дійсно не міг офіційно працевлаштуватися, оскільки не приймали на роботу через те, що мав судимості і ходив на відмітку до органу пробації.

В м. Дніпро зміг влаштовуватися на різні роботи, проте неофіційно, але забезпечував матеріально себе самостійно.

Тому зазначеним, обвинувачений також заперечив другий ризик наведений прокурором у клопотанні.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що у клопотанні прокурора формально наведені висновки щодо ризиків. Його підзахисний банально не знав про його виклики в підготовче судове засідання, оскільки не отримував в жодний спосіб жодної судової повістки. Прокурором не надано доказів належного повідомлення обвинуваченого в підготовче судове засідання. Також захисник зазначив, що обвинувачений перебуває у розшуку через неявку до органу пробації на відмітку по виконанню вироку Семенівського районного суду Полтавської області, а не через неявку до суду, відповідно вказана обставина не може бути підставою для задоволення даного клопотання прокурора, і це не є підставою стверджувати, що обвинувачений переховувався від суду. Також захисник зазначив, що обвинувачений немає юридичної освіти, йому не було відомо про початок підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, належним чином обвинувачений не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, жодного разу не отримував судової повістки. Також захисник вказав на те, що реєстрація місця проживання не є обов`язковою, і на даний час обвинувачений може проживати за адресою АДРЕСА_3 .

На думку захисника, запропонований прокурором запобіжний захід є досить тяжким, а тому клопотання прокурора не може бути задоволено, а тому, захисник просив обрати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою АДРЕСА_3 , або особисте зобов`язання.

В підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання захисника про допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка може надати суду показання щодо можливого та безперешкодного проживання обвинуваченого за адресою АДРЕСА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні надала суду наступні показання, що вона є власником будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 (успадкувала по заповіту складено її бабусею) та зареєстрована за вказаною адресою (з 11.03.2003 року) і там же має фактичне, постійне та безперервне місце проживання. Зазначила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її колишнім співмешканцем, більше року як не проживають разом, проте знає обвинуваченого близько 5 років, точної дати не пам`ятає, але з 2016 чи з 2017 року по 2020 рік проживали у цивільному шлюбі. Через вчинення обвинуваченим злочину відносини припинилися, оскільки свідку такий вчинок не сподобався. Не заперечувала щодо проживання обвинуваченого ОСОБА_4 за її адресою, а саме АДРЕСА_3 в разі обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обвинуваченого не боїться і довіряє йому, згодна, щоб він проживав у неї, жодної цьому загрози немає, як і немає у неї до обвинуваченого претензій. Повідомила, що її синові 17 років, а доньці 13 років, стосунки між дітьми і обвинуваченим були нормальні. Також зазначила, що в її будинку для обвинуваченого є окрема кімната. Ні для неї ні для її дітей не буде перешкодою проживання обвинуваченого в її будинку. Пояснила суду, що така її позиція є добровільною, ніхто на неї не тиснув, не вмовляв та не просив її, щира та внутрішня її воля.
Заслухавши клопотання прокурора, думку щодо нього обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження суд приходить наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно зі статтею 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності обрання на стадії підготовчого судового розгляду обвинуваченому міри запобіжного заходу, суд, виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, суд бере до уваги таке.
Хоча ОСОБА_11 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, проте матеріали провадження не містять жодних доказів того, що обвинувачений веде бродячий спосіб життя, навпаки згідно довідки Онуфріївської селищної ради від 04.06.2020 року №408 ОСОБА_4 характеризується посередньо за місцем проживання АДРЕСА_3 , де проживав із співмешканкою ОСОБА_8 та працював по найму, має зареєстроване місце проживання в с. Байраки, В.Богачанського району, Полтавської області з 16.04.1999 року, проживає за адресою АДРЕСА_1 , зі слів обвинуваченого з 27.08.2021 року офіційно працює слюсарем-зварювальником ТОВ «ДЕМОС» в с. Карнаухівка. Також судом встановлено, що обвинувачений з липня 2017 року по червень 2020 року проживав за адресою АДРЕСА_3 у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 та остання не заперечує проти того, щоб обвинувачений проживав у її будинку в разі застосування до нього судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також судом встановлено, що хронічних захворювань обвинувачений не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд бере до увагу ту обставину, що ОРС органом поліції була заведена за поданням органу пробації, а не на виконання ухвали суду від 03.09.2020 року, інформація щодо виконання ухвали суду про розшук обвинуваченого в матеріалах справи відсутня.
Також судом встановлено, що інкримінований злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено ним під час іспитового строку за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 25.06.2018 року. Обвинуваченим не надано суду належних та допустимих доказів того, що він дійсно працює в ТОВ «ДЕМОС» на посаді слюсаря-зварювальника з 27.08.2021 року та має офіційне джерело доходу.
Оцінивши на підставі наданих матеріалів та пояснень суду всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про те, що прокурором доведено обставину щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявності підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів офіційного працевлаштування обвинуваченого та наявності офіційного джерела доходу, але прокурором, на думку суду, не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, тому суд приходить висновку про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить прокурор, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Крім викладеного суд звертає увагу на таке. Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.
У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.
У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що ст. 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.
У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
З огляду на викладене, враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: його вік, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, має зареєстроване місце проживання, місце проживання, суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого можливо шляхом застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою.
Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 181,183, 184, 194, 331, 335,369, 372 КПК України, суд, -
постановив:

В задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 від 16.11.2021 року по кримінальному провадженню №0000006 від 04.01.2020 року відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 днів, терміном з 18.11.2021 року по 17.01.2022 року, який полягає у забороні обвинуваченому залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , в період часу з 21:00 год. до 06:00 год. наступного дня.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою у даному кримінальному провадженні до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, за адресою вул. Назаренка, 23 смт Онуфріївка, Кіровоградської області, та виконувати наступні обов`язки: утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні, повідомляти суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.

Виконання обов`язків покласти на строк два місяці, з 18.11.2021 року по 17.01.2022 року включно.

Строк дії ухвали з 18.11.2021 року по 17.01.2022 року.

Копію ухвали направити для виконання до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та в порядку визначеному ч.4 ст. 181 КПК України повідомити суд про поставлення на облік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покладені обов`язки довести до відома обвинуваченому ОСОБА_4 , під розпис та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження на направити до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 22.11.2021 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1