Справа № 740/4422/21
Провадження № 1-кс/740/1214/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року м.Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

психолога ОСОБА_6 ,

педагога ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання слідчого ОСОБА_11 , погоджене прокурором ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калач Калачевського району Воронезької області Російської федерації, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у межах кримінального провадження, внесеного 05.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000702, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановила:
27.09.2021 слідчий подав вказане клопотання, в якому просив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити в межах строку досудового розслідування до 06.11.2021.

Мотивуючи вказане клопотання, слідчий зазначив, досудовим розслідуванням встановлено, що 05.08.2021 у період часу з 00:00 год. по 04:00 год. неповнолітній ОСОБА_4 перебуваючи поблизу буд. АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, що виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_12 , з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, спільно з ОСОБА_12 завдали ОСОБА_13 не менше 5 ударів руками та ногами кожен в ділянки голови, не менше 5 ударів руками та ногами кожен в область грудної клітки, не менше 5 ударів руками та ногами кожен в область спини, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних закритих травми тіла з переломами кісток та ушкодженнями внутрішніх органів, гострої крововтрати, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, від яких потерпілий ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці події.

Ризики на які посилався слідчий під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, а саме проти життя та здоров`я особи, за яке законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, досудове слідство вважає, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи вид та розмір покарання, може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого. Крім того, при обранні запобіжного заходу, судом прийняті до уваги вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

В ході досудового розслідування було зібрано достатньо матеріалів, які дають підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Водночас, у провадженні необхідно провести слідчі та процесуальні дії, які не були виконані в строк визначений у ухвалі слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, що потребує додаткового часу, а саме: отримати висновок судово-медичної експертизи; отримати висновки судових молекулярно-генетичних експертиз; з урахуванням отриманих висновків експертів та зібраних доказів додатково допитати підозрюваних та надати остаточну правову кваліфікацію їх діям; надати доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваним ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та їх захисникам; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставинами, що перешкоджали у здійсненні цих процесуальних дій раніше, є те, що на даний час призначені у кримінальному провадженні висновки експерта не надійшли до Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, що унеможливлює проведення вищевказаних процесуальних та слідчих дій раніше.

Крім того, після отримання всіх доказів, необхідно буде провести інші слідчі (розшукові) дії з прийняттям відповідних процесуальних рішень, пов`язаних із закінченням досудового розслідування.

Зазначені вище процесуальні дії мають значення для судового розгляду з метою всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та просила задовольнити з підстав викладених у ньому, посилаючись на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу останньому, оскільки заявлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти існуючим ризикам.

Захисники заперечили проти задоволення клопотання та просили змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби, пославшись на неповнолітній вік підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки та відсутність обставин існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Законний представник ОСОБА_5 , повідомила, що її син характеризується за місцем проживання та навчання виключно позитивно, постійно допомагає їй по господарству, піклується і допомагає у вихованні молодших братів, будинок, в якому вони проживають, забезпечений всіма необхідними умовами, бере на себе зобов`язання контролювати його поведінку в разі обрання йому запобіжного заходу вигляді домашнього арешту..

Педагог та психолог, зазначили про можливість застосувати до підозрюваного домашній арешт.

Вислухавши сторону обвинувачену та сторону захисту, думку законного представника, психолога та педагога, дослідивши матеріали, якими слідчий обґрунтовує необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному, слідчий суддя приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000702 від 05.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
06.08.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
07.08.2021 ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області було ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.10.2021.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.08.2021 ухвала слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07.08.2021 залишена без змін.
Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10.09.2021 у задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу відмовлено.

Відповідно до постанови від 27.09.2021 керівника Ніжинської місцевої прокуратури, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.11.2021.

За нормами ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст194 КПК України).

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою враховуються вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Як встановлено в ході розгляду даного клопотання, при досудовому розслідуванні вищевказаного кримінального провадження виникла необхідність продовжити строк досудового розслідування для проведення відповідних слідчих дій, що, в свою чергу, перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою підозрюваного.

При розгляді клопотання слідчий суддя виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 .

Санкція ч.2 ст.121 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років позбавлення волі.

Разом з тим, у відповідності з мотивувальною частиною Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003 тяжкість злочину законом не визначається підставою для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки тримання під вартою, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відправляючи правосуддя у справах неповнолітніх суди завжди повинні керуватися не тільки положеннями Основного Закону України, а й міжнародними правовими актами щодо прав і свобод людини, такими як: Загальна декларація прав людини 1948 р.; Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.; Мінімальні стандартні правила ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх, 1985 р. («Пекінські правила»); Звіт принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь-яким чином, 1988 р.; Конвенція про права дитини 1989 р.; Правила ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, 1990 р.; Резолюція Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 р, «Взяття під варту».

Так, положення щодо затримання та взяття під варту неповнолітніх закріплені в Конвенції про права дитини, яка категорично забороняє протизаконне та довільне позбавлення дітей свободи, наголошуючи при цьому, що попереднє ув`язнення чи будь-яка інша форма позбавлення волі мають бути винятковим заходом, що застосовується протягом якомога коротшого терміну, якщо справа стосується дітей. Із дітьми, які позбавлені волі, необхідно поводитись гуманно, з повагою та із врахуванням притаманних їх віку потреб (ст. 37).

А в Правилах ООН щодо захисту неповнолітніх, позбавлених волі, у пункті 17 вказується на необхідність уникати, наскільки це можливо, утримання під вартою до суду і вдаватися до цього у виняткових випадках, усіляко прагнути застосування альтернативних заходів. Коли превентивне утримання під вартою все ж застосовується, то суди у справах неповнолітніх і слідчі органи мають приділяти першочергову увагу максимально швидкому розгляду справ з тим, щоб період утримання під вартою був якомога менш тривалим.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод має на меті захист особи від будь-якого невиправданого посягання на її свободу з боку держави, а також від тривалих строків попереднього ув`язнення. Зокрема, взяття особи під варту є допустимим і законним, якщо воно мотивоване одним із шести пунктів ч.1 ст.5 Конвенції: законне ув`язнення людини після її засудження компетентним судом; законний арешт або затримання людини за невиконання законного рішення суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, передбаченого законом; законний арешт або затримання людини, здійснені з метою забезпечення її присутності перед компетентним правовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її зникненню після його вчинення; затримання неповнолітньої людини на підставі законного розпорядження з метою виховного нагляду або законне затримання неповнолітньої людини з метою забезпечення її присутності перед компетентним правовим органом; законне затримання людей для запобігання поширенню інфекційних захворювань, людей психічно хворих, алкоголіків, наркоманів чи бродяг;законний арешт або затримання людини, здійснені з метою запобігання її незаконному в`їзду в країну, або людини, стосовно якої вживаються заходи з метою депортації або екстрадиції.

Чинне кримінально процесуальне законодавство в основному детально регулює загальні положення затримання та взяття під варту з тим, щоб не допустити випадків безпідставного позбавлення волі осіб, які підозрюються і обвинувачуються у вчиненні злочину, а також забезпечити дотримання їх прав і законних інтересів.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. З цього приводу Європейський суд з прав людини у справі «Гусинський проти Росії».

В суді захисники, законний представник підозрюваного та підозрюваний довели, що відсутні ризики передбачені ст.177 КПК України для подальшого застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки підозрюваний неповнолітній, має постійне місце проживання, він не намагався ухилитися від слідства.

Згідно наданих до суду матеріалів кримінального провадження обставини кримінального правопорушення ще підлягають встановленню.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність продовження застосування до підозрюваного більш суворішого запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає, що неповнолітній підозрюваний тривалий час тримався під вартою, не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, задовільну характеристику за місцем навчання та проживання, навчається, перебуває на утриманні матері.

З урахуванням даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на серйозність висунутого обвинувачення та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення обвинуваченого від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт з покладенням певних обов`язків, що зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки. Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують, а також відповідатиме охороні прав та інтересів суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182,1 83, 186, 193,1 94, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків:
1.не залишати свого місця фактичного проживання АДРЕСА_1 цілодобово, крім випадків необхідності отримання медичної допомоги, розумного фактичного часу, необхідного для прибуття за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду і часу перебування у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
2. своєчасно прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду разом з законним представником ОСОБА_5 .
3. утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками, а також іншим підозрюваним у кримінальному провадженні.
4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади, за наявності, паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
5. не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
6. повідомляти слідчого СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про зміну місця проживання, реєстрації та навчання.
7. носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електроні засоби контролю.
Початок строку дії домашнього арешту обраховувати з дня постановлення цієї ухвали та звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.
Відповідно до вимоги п.1 ч.3 ст. 202 КПК України підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , а її виконання - на орган Національної поліції України за місцем перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом.
Строк дії даної ухвали визначити в межах строку досудового розслідування тобто до 06.11.2021.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1