Справа № 161/6789/21 Провадження №11-кп/802/66/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.297 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Луцького району, смт. Торчин, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з даним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 27 березня 2021 року, приблизно о 13 години 00 хвилин, перебуваючи на місцевому кладовищі поблизу с. Іванчиці, Луцького району, Волинської області, діючи з прямим умислом, демонструючи своє зневажливе ставлення до загальноприйнятих у суспільстві моральних засад в частині поваги до померлих та місць їх поховання, керуючись корисливим мотивом, реалізуючи свої корисливі наміри, спрямовані на руйнування могили, демонтував дві алюмінієві труби довжиною близько 2 метрів 50 сантиметрів та одну алюмінієву трубу довжиною близько 1 метра діаметром 50 міліметрів, які слугували огорожею та знаходячись на могилі ОСОБА_10 , незаконно заволодів ними та в подальшому реалізував, як металобрухт, за що отримав грошові кошти у сумі 300 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 1000 гривень.

Не погоджуючись із таким вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, оскаржує його через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що суд першої інстанції дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, правильно визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч.3 ст. 297 КК України за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, однак, неправильно виклав зміст формулювання обвинувачення, у вчиненні якого визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 . Звертає, увагу суду, на те, що формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , яке визнано судом доведеним, в частині короткого викладу тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінуються особі, не відповідає обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , і є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону та підставою для скасування вироку суду. Вказує, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.3 ст. 297 КК України як незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, вчинене з корисливих мотивів. Однак, місцевий суд, при формулюванні та визнанні доведеним юридичної формули кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України вказав, що ОСОБА_7 своїми протиправними діями здійснив незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилі. Водночас, у своєму вироку не навів будь-яких мотивів, з яких він прийняв рішення про зміну обсягу обвинувачення та виключення ознаки «вчинення з корисливих мотивів» з формулювання правової кваліфікації дій ОСОБА_7 .

З огляду на наведене просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 297 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст. 76 КК України обов`язки. У мотивувальній частині вироку при викладенні юридичної формули обвинувачення за ч.3 ст. 297 КК України вказати про визнання доведеною вини ОСОБА_7 у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненому з корисливих мотивів. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого по даному кримінальному провадженні, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що потерпілий ОСОБА_11 належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження, що підтверджується розпискою, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с.61), будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Разом з тим, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подав письмову заяву підписану прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про відмову від поданої ним апеляційної скарги, в якій останній зазначає, що оскільки ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.06.2021 року внесено виправлення у оскаржуваний вирок, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 297 КК України, при цьому, абзац п`ятий мотивувальної частини оскаржуваного вироку викладено в наступній редакції: «Своїми умисними діями, які виразились у незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненому з корисливих мотивів, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст. 297 КК України».

З огляду на викладене, а також того, що вищевказана ухвала набрала законної сили, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 від поданої ним апеляційної скарги на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.05. 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 297 КК України відмовляється та просить закрити провадження у справі.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , щодо поданої заяви, які не заперечували проти її задоволення, апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу - прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 відмовився від поданої ним апеляційної скарги, а інші учасники судового розгляду в апеляційному порядку вирок суду не оскаржували, то апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі ст.403 КПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376, 403 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:
Прийняти відмову прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 від апеляційної скарги на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2021 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 травня 2021 року, щодо ОСОБА_7 , - закрити у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Головуючий

Судді