Провадження №: 1-кс/755/5268/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2021 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003267 від 12 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,
в с т а н о в и л а :
прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, із забороною відчуження та користування вказаним транспортним засобом.
Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, щодо Дніпровського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 30 жовтня 2021 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 виявила відсутність власного автомобіля марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску.
Під час проведення допиту потерпілої ОСОБА_4 , встановлено, що протягом 13 років проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також користувався даним транспортним засобом марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску.
У подальшому, в липні місяці 2021 року, чоловік потерпілої ОСОБА_5 подав заяву на розірвання шлюбу, рішення яке було винесено 28 вересня 2021 року.
Разом з тим, після розлучення, ОСОБА_4 свій власний автомобіль «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску зачинила в гаражі та ключі від даного приміщення та авто нікому не передавала.
В свою чергу, під час допиту потерпіла вказала, що 05 листопада 2021 року їй подзвонили та повідомили, що в її домі хтось перебуває. Так, приїхавши за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 виявила відсутність ключів від авто марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску та самого автомобіля, що знаходився в гаражі.
В подальшому, під час досудового розслідування встановлено, що 30 жовтня 2021 року автомобіль марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, у ТСЦ МВС №8047 за адресою: АДРЕСА_2 , перереєстрований на нового власника, а транспортному засобу присвоєно новий д.н.з. НОМЕР_2
Відтак, у органу досудового розслідування наявні законні підстави вважати, що автомобіль марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску є безпосереднім предметом злочинного посягання.
Крім того, відповідно до перевірок по «інформаційно-пошуковій системі «Гарпун» встановлено, що транспортний засіб «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску знаходиться у розшуку.
Також, наявні достатні підстави вважати, що автомобіль марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки може бути використано як доказ обставин незаконного заволодіння транспортним засобом.
У зв`язку із чим, відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в місті Києві, від 16 листопада 2021 року транспортний засіб «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003267
Разом з тим, перевіривши інформацію через Єдиний державний реєстр судових рішень, було встановлено, що про накладення арешту на вказаний автомобіль раніше ніхто не звертався.
Проте, відповідно до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, наявна інформація щодо обтяження на автомобіль «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_2 чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, а саме на підставі договору застави (застава рухомого майна), серія та номер: 4851 від 06.11.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .
На даний момент, автомобіль марки «Lexus» LX 570 н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, має бути арештованим та поміщений на майданчик тимчасового тримання для подальшого проведення слідчих (розшукових) дій. При цьому, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, може призвести до його зникнення або втрати та настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, враховуючи при цьому наявність також обтяження за договором застави.
За вказаним фактом розпочато кримінальне провадження № 0003267 від 12 листопада 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, про що внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданніклопотання підтримала з підстав у ньому наведених та просила задовольнити.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 також підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Слідча суддя, вивчивши клопотання,дослідивши матеріали додані до клопотання, заслухавши прокурора та третю особу, дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно частини другої вказаної статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшого слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 16 листопада 2021 року автомобіль марки «Lexus» LX 570 н/з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003267 від 12 листопада 2021 року.

У судовому засіданні слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню.
Крім того, згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідча суддя враховує ту обставину, що органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюються невстановлені особи, які на не передбачених законом підставах заволоділи автомобілем марки «Lexus» LX 570 н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, а тому є обґрунтованою вимога прокурора в частині позбавлення права користування вказаним транспортним засобом.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.
Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).
У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактами вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175,309, 372, 392, 532 КПК України, слідча суддя
п о с т а н о в и л а :
клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Lexus» LX 570 н.з. НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) чорного кольору, номер шасі НОМЕР_3 , 2019 року випуску, із забороною відчуження та користування вказаним транспортним засобом.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя: ОСОБА_1