ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/380/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/380/21 за апеляційними скаргами прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задоволено частково, застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 000 гривень з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Вважає неможливим обрання до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, існування яких підтверджується тим, що усвідомлюючи тяжкість злочину та розмір покарання, з метою його уникнення ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з урахуванням того, що останній має паспорт, для виїзду за кордон; також, на думку прокурора, підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки той безпосередньо знає потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших, у зв`язку із чим може чинити на них відповідний тиск, шляхом погроз та вмовлянь до дачі неправдивих показів, з урахуванням того, що ряд свідків, ще невстановлені, а покази свідків, які вже допитані у кримінальному провадженні, в силу вимог статті 23 КПК України, будуть мати доказове значення лише після їх допиту безпосередньо судом на стадії судового провадження; крім того вважає що ОСОБА_7 може знищити, сховати та спотворити будь-які речі, які мають важливе значення для досудового розслідування, з урахуванням того, що на даний час не встановлено місце знаходження товарно-матеріальних цінностей, якими заволодів підозрюваний.

В апеляційні скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, з посиланням на те, що підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України, є необґрунтованою, також вказує на недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також вважає не врученим йому повідомлення про підозру, оскільки в матеріалах справи відсутня розписка, яка б підтверджувала даний факт.

Звертає увагу колегії суддів на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували його схильність до переховування, оскільки він є раніше не судимим.

Посилаєтья на те, що визначений слідчим суддею розмір застави є для нього завідомо непомірним з огляду на його матреіальний стан, а розмір заподіяної матеріальної шкоди не підтверджується доказами оскільки розрахунок за продукцію підприємством не здійснювався.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану підозрюваним апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного, та просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчою групою слідчого управління ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000447 від 01 жовтня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України.

17.09.2021 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України.

Висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: статутом ПП «Білокриниця» за 2017 рік; посадовою інструкцією директора ПП «Білокриниця» від 02 травня 2018 року; протоколом загальних зборів учасників ПП «Білокриниця» від 02 травня 2018 року; наказами №5 від 02 травня 2018 року та №10 від 16 липня 2018 року; заявою засновника (учасника) ПП «Білокриниця» в.о. директора ТзОВ «Агрофірма» СВС ОСОБА_10 про вчинення злочину від 29 вересня 2020 року; протоколом допиту потерпілого (представника) ОСОБА_10 від 21 жовтня 2020 року та 27 травня 2021 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 від 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_14 від 17 травня 2021 року, ОСОБА_11 від 17 травня 2021 року, ОСОБА_15 від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_16 від 24 травня 2021 року, ОСОБА_12 від 24 травня 2021 року, ОСОБА_17 від 06 липня 2021 року; протоколами проведення слідчих експериментів від 11 червня 2021 року, 02 вересня 2021 року; договором поставки від 13 липня 2018 року та додатком № 1 до нього; товарно-транспортною, видатковою накладними; договором поставки від 27 серпня 2018 року та додатком № 1 до нього; актом звіряння; висновками експертів Тернопільського НДЕКЦ №СЕ-19/120-21/4010-ПЧ від 24 травня 2021 року, №СЕ-19/120-21/4008-ПЧ від 25 травня 2021 року та №СЕ-19/120-21/4407-ЕК від 30 квітня 2021 року.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, у слідчого судді були всі підстави для вважати наявність підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191 КК України обґрунтованою.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.

З урахуванням того, що характер кримінального правопорушення, яке в силу ст. 12 КК України є особливо тяжким, покарання, яке загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винним позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, в також беручи до уваги те, що підозрюваному відомі свідки та потерпілий, доказове значення показання яких матиме правову силу для засудження особи лише отримані під час судового розгляду або в порядку ст. 225 КПК України, а також з огляду на те, що місцезнаходження товарно-матеріальних цінностей, у заволодінні яких підозрюється ОСОБА_7 , органом досудового розслідування не встановлено, досудове розслідування триває колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про існування ризиків, передбачених п.п. 2,3, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме щодо: незаконного впливу на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, колегія суддів також вважає що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини та факти, які б вказували на існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, хоч і розлучений, але протягом тривалого часу проживає у фактичних подружніх стосунках, виховує неповнолітню дитину цивільної дружини, а тому ризик втечі в даному випадку є малоймовірним. Також прокурором не доведено ризику того, що підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, оскільки не обґрунтовано навіть яким чином і які обставини можуть про таке свідчити.

Крім цього, слідчий суддя дійшла до обгрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, з урахуванням встановлених ризиків, обставин, передбачених ст. 178 КПК України щодо вагомості доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального праворушення, з врахування даних щодо особи підозрюваного, а тому з застосування запобіжного заходу у виді застави із покладанням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України погоджується і колегія суддів.

Крім того, встановлений слідчим суддею розмір застави є відповідним і достатнім, оскільки визначений у межах п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, та при його визначенні слідчим суддею, враховано розмір шкоди, який інкримінується підозрюваному, відсутність доказів щодо підтвердження майнового стану підозрюваного, його сімейний стан, тяжкість покарання, обставини кримінального правопорушення. Підстав вважати визначений слідчим суддею розмір застави завідомо непомірним у колегії судді немає.

Позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного.

Доводи підозрюваного про не врученням йому повідомлення про підозру, не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявною у матеріалах провадження копією розписки про вручення такого повідомлення, в якій зазначено час вручення, прізвище, ініціали та особистий підпис ОСОБА_7 .

Перевіривши інші доводи апеляційних скарг, колегією суддів не встановлено даних, які б слугували підтавою для визнання висновків слідчого судді не вірними та зміни запобіжного заходу як на більш суворий, так і на більш м`який .

Відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та підозрюваного без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

В задоволенні апеляційних скарг підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора відмовити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 вересня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді