Справа № 487/7678/20
Провадження № 1-кс/487/2430/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 22.12.2020 про закриття кримінального провадження №0000572 від 27.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ч.2 ст.365 КК України

ВСТАНОВИВ:
29.04.2021 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від 22.12.2020 про закриття кримінального провадження №0000572 від 27.06.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ч.2 ст.365 КК України, у якій просив скасувати зазначену постанову, та зобов`язати слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим.
В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що оскаржувана постанова є невмотивованою, винесеною передчасно та такою, що підлягає скасуванню, оскільки досудове розслідування проведено не об`єктивно та поверхнево, без дослідження всіх обставин справи. Слідчим не було вжито всіх заходів спрямованих на всебічне, повне та неупереджене розслідування по даному кримінальному провадженню, а встановлені ним факти не отримали належної правової оцінки, що і послужило підставою для його зверненням до слідчого судді з зазначеною скаргою.
До судового засідання заявник не з`явився, надав до суду клопотання з проханням розглядати скаргу у його відсутність.
Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, в судовому засіданні був відсутній, причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Згідно частини 3 статті 306 КПК України відсутність слідчого під час розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження 0000572, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідування може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен перевіряти наявність приводів і підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що 27.06.2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року, до ЄРДР за №0000572 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, було внесено відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 26.05.2018 року.

З заяви ОСОБА_4 , вбачається, що працівниками поліції Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, було завдані ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тілесні ушкодження, застосовані тортури та незаконно позбавлено волі.

Постановою прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 16.10.2020 року проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було доручено слідчим ТУ ДБР в м. Миколаєві.

Відповідно до доручення виконувача обов`язків начальника Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_6 , від 03.11.2020 року, здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000572 було доручено слідчому Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві, ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

За положеннями п.п. 1,2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Процесуальними джерелами доказів згідно зі ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При здійснені досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню було здійснено наступні слідчі дії: 12.09.2018 року здійснено допит в якості потерпілого ОСОБА_4 ; 14.07.2018 року здійснено допит в якості свідка ОСОБА_8 ; 13.07.2018 року здійснено допит в якості свідка ОСОБА_3 ; було досліджено та долучено копію висновку службового розслідування від 21.06.2018 року, досліджено повідомлення ІТТ №1 ГУНП в Одеській області від 06.05.2019 року.

За наслідками досудового розслідування, 22.12.2020 року слідчим Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_7 , винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000572 від 25.06.2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого.

Відповідно до положень ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звертається з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, та надання їм оцінки у контексті вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

При прийнятті оскаржуваної постанови, слідчий не дотримався вказаних вимог закону.

Так слідчим не у повній мірі встановлені фактичні обставини події, яка є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні, та не виконано процесуальні та слідчі дії необхідні для повного дослідження всіх обставин у кримінальному провадженні.

Так судом встановлено, що 17.09.2018 року слідчому СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 в порядку п. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури області ОСОБА_10 було надано вказівки про необхідність вчинення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій. (а.с. 46)

Проте в повній мірі вони слідчим виконані не були.

Так, слідчим не було долучено до матеріалів кримінального провадженні належним чином завірені копії матеріалів кримінального провадження №00001146 від 19.05.2018, а саме протокол затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , протоколи допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколи допиту працівників поліції ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 .

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення є передчасним, прийнятим без встановлення та надання відповідної правової оцінки обставинам кримінального правопорушення, а також твердженням ОСОБА_3 у заяві про вчинення відносно нього кримінального правопорушення та у показах під час його допиту у якості свідка, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови в частині закриття кримінального провадження №0000572 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_3 щодо зобов`язання слідчого вчинити певні дії, а саме визнати ОСОБА_3 потерпілим.
Так, відповідно до ч. 1 ст.37, ч. 5 ст.40 КПК України визначено, що слідчий, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Відповідно до ч. 2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, скасування повідомлення про підозру, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З урахуванням вищезазначеного, дії про застосування яких заявляє ОСОБА_3 є невиправданим втручанням у внутрішню діяльність органів ДБР, та не ґрунтується на положеннях діючого КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 303-307 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 від 22.12.2020 року про закриття кримінального провадження №0000572 від 27.06.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 146, ч.2 ст.365 КК України.

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошений 13.09.2021 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1