Справа № 396/627/21
Провадження № 1-кп/392/212/21

УХВАЛА

29 листопада 2021 року м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 06.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.ч.1,2 ст.317 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
захисника-адвоката ОСОБА_5 ,
встановив:
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів, яке мотивував тим, що на даний час продовжують існувати та не зменшилися ризики, що були встановлені під час застосування запобіжного заходу обвинуваченому та під час продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просив також врахувати тяжкість інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень та обставини їх вчинення. Зазначив, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є виправданим, та інший більш м`який не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, при цьому наголосив, що немає жодних правових підстав для утримання його під вартою, покази допитаних під час судового розгляду свідків повністю спростовують обвинувачення, що ставиться йому у провину. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, вказав, що під час перебування його під домашнім арештом жодного разу не порушував покладені на нього обов`язки, вказав, що має дружину, дітей, не має намірів ухилятися від суду та впливати на свідків.
Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначив, що конкретні ризики, передбачені ст.177 КПК України відпали, обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з лютого 2021 року, просив врахувати практику ЄСПЛ, у відповідності до якої недопустиме надмірне перебування особи під вартою, ризики мають тенденцію до зменшення, обвинувачений характеризується посередньо, на момент його затримання є таким, що у відповідності до ст.89 КПК України не має судимостей, має постійне місце проживання, та немає намірів ухилятися від суду. Крім того, просив врахувати, що більшість свідків у даному кримінальному провадженні вже допитано.
Заслухавши думку учасників судового провадження, надавши оцінку їх доводам під час розгляду клопотання прокурора, суд дійшов висновків про таке.
Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , застосований ухвалою колегії суддів Кропивницького апеляційного суду від 15.03.2021 року та неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою закінчується 04.12.2021 року, до вказаного часу судове провадження не може бути завершене.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
У порядку ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.
Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбачених ч.ч.1,2 ст.317, ч.2 ст.307 КК України, які з урахуванням положень ст. 12 КК України є нетяжким та тяжкими злочинами, санкція найтяжчої статті за інкриміновані злочини передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Судом також враховуються відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який офіційно не працює, характеризується посередньо, відсутність сталих соціальних зв`язків, фактичні обставини справи, суд відзначає, що у сукупності з тяжкістю інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, - вказує на наявність ризику переховування від суду та незаконного впливу на тих свідків, яких ще не допитано в судовому засіданні ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на характер вчинення кримінальних правопорушення.
Станом на час розгляду питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою судом враховується також те, що наразі у кримінальному провадженні проводиться допит свідків, однак у справі ще не допитано обвинуваченого та інших свідків відповідно до реєстрів матеріалів досудового розслідування.
Доводи сторони захисту, зокрема про наявність постійного місця проживання, неофіційного працевлаштування обвинуваченого будівельником, наявність цивільної дружини, твердження обвинуваченого про те, що він не має наміру ухилятися від суду та впливати на свідків, не спростовують встановлених і наведених обставин та ризиків, та відсутні достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання та продовження у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Отже, на даний час наявні достатні підстави вважати, що стосовно ОСОБА_3 не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 3, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а інші, більш м`які запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), на думку суду, не забезпечать запобігання встановленим ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Наведені обставини, які встановлені та доведені під час судового засідання, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого не змінилися.
Враховуючи вищевикладене та обставини провадження, суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. У той же час, суд оцінює суворість можливого покарання та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в подальшому триманні обвинуваченого під вартою, а тому суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
Поряд з цим судом відзначається, що з положеннями ч.5 ст.182, ч.ч.3-4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом. При цьому, беручи до уваги обставини кримінального провадження, суспільну небезпеку злочинів, в скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, майновий та сімейний стан, суд приходить до висновку щодо визначення застави у межах, визначених Законом, у розмірі 90 800 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
Керуючись положеннями ч.3 ст.183 КПК України, суд вбачає за необхідне зазначити, що в разі внесення застави на обвинуваченого будуть покладені обов`язки, доцільність застосування яких випливає з положень ст.194 КПК України.
У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити, оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеним ризикам та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,
постановив:
Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 06.01.2021, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 29.11.2021 до 27.01.2022 включно.
Визначити розмір застави у сумі 90 800 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , у разі внесення застави обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_3 з-під варти звільнити.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що відповідно до ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, за умови сплати застави, у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а судом буде вирішено питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
Строк дії ухвали визначити до 27 січня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Маловисківський районний суд Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.
Повний текст ухвали складено 02.12.2021 року.

Суддя ОСОБА_11