ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/4508/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1739/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами заступника керівника Харківської обласної прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Базаліївка Чугуївського району Харківської області, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

-12.09.2017 року Київським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185, ст.71, ч.1 ст.72, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Згідно вироку Харківського апеляційного суду від 22.03.2019 року, вирок в частині призначеного покарання скасовано, постановлено вважати засудженим за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71, ст.72, ч.4 ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі. 22.08.2019 року був звільнений за відбуттям строку покарання, -

засуджено за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 КПК України.

Як установив суд, 26 липня 2020 року приблизно о 17 год. 50 хв. ОСОБА_8 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, повторно, із корисних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, перебуваючи біля буд.11 по вул.Різдвяна у м.Харкові, підбіг до ОСОБА_9 , яка переходила дорогу навпроти буд.11 по вул.Різдвяній у м.Харкові, шляхом ривка зірвав у неї з шиї її ланцюжок з плетіння шовку, з вставками с золота, вартістю 3900 грн., та підвісом у вигляді ікони, вартістю 400 грн., та з місця скоєння кримінального правопорушення, зник, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 4300 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Харківської обласної прокуратури просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Указав, що відповідно до вироку суду ОСОБА_8 зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з плетіння та підвісом шляхом ривка, однак ривок, не утворює такої кваліфікуючої ознаки як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Зазначив, що суд при призначенні покарання не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_8 раніше 7 разів судимий, у тому числі за тяжкі корисливі злочини, новий злочин вчинив через невеликий проміжок часу після звільнення за відбуттям строку покарання, спричинену злочином шкоди потерпілій у добровільному порядку не відшкодував. Просить виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, ухвалити вирок апеляційним судом, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України 5 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи призначене йому покарання занадто суворим, посилається на щире каяття у вчиненому та просить зменшити розмір призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на суворість призначеного ОСОБА_8 покарання. Указав, що судом не були враховані наявні обставини, що пом`якшують покарання, а саме: активне сприяння розкриттю злочину та щирі свідчення стосовно фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення. Вважає, що у суду були усі законні підстави для застосування положень ст.75 КК України. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України 4 роки 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури в частині виключення кваліфікуючої ознаки та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого, захисника; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували проти задоволення скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Харківської обласної прокуратури підлягає задоволенню частково, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги заступника керівника Харківської обласної прокуратури про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованими.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України за кваліфікуючою ознакою «застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої», суд першої інстанції виходив із того, що обвинувачений шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з плетіння шовку та підвісом.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Як вбачається із фактичних обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_8 шляхом ривка зірвав з шиї потерпілої ланцюжок з підвісом, тобто застосував певні зусилля, щоб вирвати у потерпілої майно, однак жодних насильницький дій щодо останньої не вчиняв.

Таким чином в діях ОСОБА_8 відсутня кваліфікуюча ознака грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

З урахуванням викладеного, вирок підлягає зміні шляхом виключення з вироку суду кваліфікуючої ознаки ч.2 ст.186 КК України «грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За положеннями ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування положень ст.75 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про безпідставне неврахування судом першої інстанції як пом`якшуючої покарання обставини активне сприяння розкриттю злочину, то вони є необґрунтованими.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі показань потерпілої, свідків та інших доказів.

З огляду на наведене, під час призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною активне сприяння розкриттю злочину у розумінні ст.66 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання є справедливим і підстав для застосування до нього більш м`якого чи більш суворого покарання не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури задовольнити частково.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку кваліфікуючу ознаку за ч.2 ст.186 КК України «грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: