ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/675/21 Провадження № 1-кп/636/625/21
15 листопада 2021 року м. Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі- ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, на підставі ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.306, ч.2 ст.307 КК України,
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Антрацит, Луганської області, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, раніше не засудженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресом: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,
До Чугуївського міського суду Харківської області надійшло вищезазначене кримінальне провадження.
У судовому засіданні від 15.11.2021 р. прокурором заявлені клопотання:
- про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме на шістдесят днів;
- про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченій ОСОБА_5
з посиланням на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також з метою забезпечення обвинуваченими процесуальних обов`язків по зазначеному кримінальному провадженню.
Крім того, адвокатом ОСОБА_6 , який здійснює правовий захист ОСОБА_4 , подано клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного захисту на цілодобовий домашній арешт, або, у разі залишення тримання ОСОБА_4 під вартою без змін, зменшенню розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та вказував, що на теперішній час існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів. Крім цього обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, що пов`язані із незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин, оскільки під час досудового розслідування задокументовано неодноразові дії щодо збуту даної речовини, або незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Факт незаконного впливу з боку ОСОБА_4 , на свідків підтверджується їх показами. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких обвинувачений ОСОБА_4 , проживає в одному населеному пункті разом з іншими допитаними свідками, може мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість обвинуваченому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Тому інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку.
Відносно продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 прокурор зазначив, що в період часу з квітня по грудень 2020 року, точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою у групі осіб сумісно з дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, заздалегідь розподіливши ролі, де ОСОБА_4 за допомогою мережі Інтернет, перебуваючи в м. Харкові, у невстановленої особи придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту, а ОСОБА_5 на картку «Приватбанку», зареєстровану на її ім`я № НОМЕР_1 , за збут особливо небезпечної психотропної речовини PVP отримувала гроші, здобуті злочинним шляхом.
Оскільки дії ОСОБА_5 є неодноразові та обумовлені тривалим часом їх скоєння, вона обвинувачується за ч. 2 ст. 307 КК України.
Прокурор вважає, що є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачені можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з мірою покарання, яка їм загрожує у разі визнання їх винними у вчиненні злочину, крім цього можуть продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, що пов`язані із незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин, оскільки під час досудового розслідування задокументовано неодноразові дії щодо збуту даної речовини, або незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Факт незаконного впливу з боку ОСОБА_4 на свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується показами останніх, які допитані в якості свідків. Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких обвинувачені Баринови проживають в одному населеному пункті разом з іншими допитаними свідками, можуть мати інформацію щодо їх фактичного місця мешкання та місця перебування, що дає можливість обвинуваченим застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Тому інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та належну поведінку.
У судовому засіданні сторона захисту заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та просили задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 .. Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника та зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу або суми застави.
Так, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 у поданому до суду клопотанні просив суд відмовити у продовженні стосовно ОСОБА_4 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або змінити суму застави, тому у задоволенні клопотання прокурора також просив відмовити.
В обґрунтування клопотання захисник посилався на неналежне обґрунтування прокурором факту існування передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України ризиків, посилався на існування у його підзахисного стійких соціальних зав`язків у місці постійного мешкання, його сімейний стан та наявності у нього двох неповнолітніх дітей. Також захисник посилався на ті обставини, що ОСОБА_4 , співпрацював зі слідством, визнавав себе винним у вчиненні інкримінованих йому діянь, не має жодного наміру переховуватись від суду чи вчиняти інші злочини, впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.02.2021 р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із правом внесення застави, який був продовжений у тому числі й до 22.11.2021 р..
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, які застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не дозволить запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, передбачено ст. 183 КПК України.
Частина 2 ст. 177 КПК України наголошує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Так, згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.
Суд, розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, враховуючи, що рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, приходить до наступного.
Обвинувачений ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, що дає підстави вважати реально існуючим ризик того, що з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним, останній спробує переховуватись від суду.
Крім того, аргументи сторони захисту з цього приводу є формальними та носять характер припущень. Між тим, обвинувачений володіє інформацію про місце проживання свідків у провадженні та, перебуваючи на волі, обвинувачений матиме можливість незаконно впливати на свідків, які на теперішній час не допитані судом.
Відомості про існування законного джерела доходу обвинуваченого на теперішній час суду не надані, крім того, виходячи зі змісту клопотання прокурора, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні низки злочинів, пов`язаних незаконним збутом особливо небезпечних психотропних речовин, а також у використанні грошових коштів, отриманих від незаконного обігу психотропних речовин, в зв`язку із чим суд вважає доведеним існування ризику того, що при обранні до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, останній продовжить вчинення кримінальних правопорушень.
Крім того, не зважаючи на існування у обвинуваченого певних соціальних зв`язків та його сімейний стан, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція ч.1 ст. 306 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.
Разом з тим, продовження строку тримання під вартою може бути виправдано в тому числі і за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).
З урахуванням наведених обставин, а також того, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких, суд вважає, що на момент розгляду клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на теперішній час не зменшились та продовжують існувати, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків у провадженні та вчиненню іншого злочину, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 ..
При цьому судом враховується та обставина, що стороною захисту під час розгляду клопотання не доведено, що ризики, на які посилався в своїх ухвалах слідчий суддя та суд при обранні та продовженні стосовно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час зменшились або перестали існувати.
При цьому, суд вважає за необхідне залишити без змін розмір застави, визначений в ухвалі суду від 25.02.2021р. у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1135000 (один мільйон сто тридцять п`ять тисяч) грн. (500*2270,00 грн.)
Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Суд, погоджується з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість обвинувачення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачена з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
В даному випадку суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 раніше не засуджена, має постійне місце проживання, має двох неповнолітніх дітей, не працює. Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України саме щодо ОСОБА_5 прокурором не заявлений, а запобігти його настанню можливо шляхом покладення на обвинувачену додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Саме до таких висновків, щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, прийшов і апеляційний суд, зазначивши про це в ухвалі від 25.03.2021 р.
В даному випадку для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає, що достатнім буде застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нею обов`язків, відповідно до ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 22.09.2021 р..
Саме такі запобіжні заходи на думку суду в повній мірі відповідатимуть меті його застосування - забезпеченню виконання обвинуваченими покладних на них процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, зазначені у ч.1 ст.177 КПК України.
Керуючись ст. ст.176, 177, 178, 183, 184, 196, 331, 369-372 КПК України, суд, -
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, одруженому, на підставі ст. 89 КК України не судимому, зареєстрованому та фактично мешкаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб, тобто до 13 січня 2022 року включно.
Розмір застави для ОСОБА_4 залишити без змін.
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Антрацит, Луганської області, українки, громадянки України, офіційно не працюючої, раніше не засудженої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресом: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13.01.2022 року з забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 та покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її оголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту отриманні її копії.

Суддя ОСОБА_1