Номер провадження:1-кс/521/2972/21
У Х В А Л А
08 вересня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 09.02.2017 року за № 0000012 за ч. 1 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в якому зазначив, що ухвалами слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси, яка в подальшому була скасована, та Одеського апеляційного суду від 04.09.2019 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 автомобіль марки «Nissan» моделі «Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак, тривалий час у кримінальному провадженні не проводиться жодних слідчих, процесуальних дій, а ОСОБА_2 , який має статус свідка, фактично позбавлений права розпоряджатися автомобілем, що перебуває у його власності. Представник навів підстави, які, на його думку, свідчать про необхідність скасування арешту.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_2 і його представник - адвокат ОСОБА_3 є особами, які мають право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки ОСОБА_2 є власником автомобіля, що підтверджується відомостями, зазначеними у технічному паспорті (т. 1 ар. 50).

Слідчим суддею виконані вимоги ч. 2 ст. 174 КПК України щодо повідомлення про час та місце розгляду клопотання особи, яка заявила клопотання (представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 ), та особи, за клопотанням якої було арештовано майно (слідчий, прокурор).

В судове засідання 08.09.2021 року ОСОБА_2 та його представник не з`явилися. При цьому адвокат ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання без їх участі, а в попередніх судових засіданнях підтримав заявлені вимоги.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. При цьому кримінальне провадження № 0002684 було направлене прокурором Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_4 для огляду в судовому засіданні.

Дослідивши доводи заявника, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.

09.02.2017 року до ЄРДР за № 0000012 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме, відомості наступного змісту: в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000942 встановлено, що ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів належним ОСОБА_6 транспортним засобом «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 ар. 1).

Потерпілим у цьому кримінальному провадженні визнаний ОСОБА_6 , який надав покази про те, що автомобіль вибув з його власності супротив його волі (т. 1 ар. 25-28).

Згідно з інформацією, наданою територіальним сервісним центром № 5142 МВС в Одеській області, автомобіль «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_2 був зареєстрований 31.10.2006 року за власником ОСОБА_6 , як транспортний засіб, придбаний у торгівельній організації. Однак, 19.12.2014 року автомобіль було перереєстровано на нового власника ОСОБА_7 , а 01.08.2015 року було проведено перереєстрацію автомобіля на цього ж власника у зв`язку з втратою свідоцтва про реєстрацію (т. 1 ар. 156).

Згідно з нотаріальною довіреністю, складеною 01.08.2015 року, ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_6 розпоряджатися (продати, обміняти, заставляти в забезпечення зобов`язань, здавати в оренду, керувати, користуватися) автомобілем «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_2 . Довіреність видана строком на 3 роки з правом передоручення (т. 1 ар. 126).

Крім того, 25.02.2016 року ОСОБА_7 видав ще одну нотаріальну довіреність на ім`я ОСОБА_8 , надавши йому право вчинення правочинів щодо розпорядження автомобілем «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та по всім іншим питанням, пов`язаним з його експлуатацією. Довіреність видана з правом передоручення повноважень третім особам, строком на 3 роки (т. 1 ар. 190).

Свідок ОСОБА_7 показав, що 01.08.2015 року він як власник автомобіля «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_2 видав ОСОБА_6 довіреність з правом розпоряджатися цим транспортним засобом (т. 1 ар. 122-125), та заперечував видачу інших довіреностей щодо зазначеного автомобіля (т. 1 ар. 163-165, т. 2 ар. 26-27).

Разом з тим, відповідно до висновку криміналістичної (почеркознавчої) експертизи підписи від імені ОСОБА_7 та рукописні записи у графах «Підпис» у зазначеній довіреності від 25.02.2016 року виконані самим ОСОБА_7 (т. 2 ар. 6-25).

Після видачі ОСОБА_7 довіреностей, протягом 2016-2017 р.р. відбулася низка угод щодо зазначеного автомобіля перереєстрація договорів доручень і купівлі-продажу (т. 1 ар. 156), а 08.04.2017 року автомобіль був придбаний ОСОБА_2 :

- 05.03.2016 року ОСОБА_8 , діючи від імені ОСОБА_7 , уповноважив ОСОБА_9 бути представником щодо розпорядження та по вісім питанням щодо експлуатації зазначеного автомобіля (т. 1 ар. 279);

- 09.03.2016 року ОСОБА_9 від імені ОСОБА_7 продав автомобіль ОСОБА_10 (т. 1 ар. 205-207);

- 08.04.2017 року ОСОБА_10 продав автомобіль ОСОБА_2 (т. 1 ар. 47).

Згідно з технічним паспортом серії НОМЕР_3 власником автомобіля «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , дата реєстрації 08.04.2017 року (т. 1 ар. 50).

20.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Регіонального сервісного центру МВС України в Миколаївській області з метою переоформлення та продажу автомобіля «Nissan Pathfinder» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перевіркою за АІПС «Гарпун» та Єдиним державним реєстром МВС України було встановлено, що зазначений автомобіль перебуває у розшуку, ініціатором якого був Малиновський ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області у зв`язку з кримінальним провадженням № 0000942 (т. 1 ар. 40).

В ході допиту свідок ОСОБА_2 повідомив, що 08.04.2017 року він купив зазначений автомобіль у свого знайомого ОСОБА_11 , переоформив його у сервісному центрі № 4841 м. Миколаєва та отримав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. 20.07.2019 року він прибув до того ж сервісного центру для переоформлення автомобіля на іншу особу у зв`язку з його продажем. Однак під час перевірки співробітниками сервісного центру було встановлено, що автомобіль перебуває у розшуку, у зв`язку з чим транспортний засіб було вилучено (т. 1 ар. 52-54).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2019 року частково задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000012, накладено арешт на автомобіль марки «Nissan» моделі «Pathfinder», 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною розпорядження вказаним майном (т. 1 ар. 65-66).

Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, остання за часом слідча дія допит свідка ОСОБА_8 проведена 09.09.2020 року, тобто рік тому.

Слідчим СВ відділу поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 складено довідку за результатами досудового розслідування по кримінальному провадженню станом на 02.07.2021 року. Статус підозрюваного жодній особі у цьому кримінальному провадженні не надавався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні № 0000012 заявлений не був.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не є підозрюваним, обвинуваченим або цивільним відповідачем у справі, його майно не підлягає конфіскаціє або спеціальній конфіскації. Стороною обвинувачення не наведено жодних підстав, якими б обґрунтовувалась необхідність у подальшому арешті майна, власником якого є ОСОБА_2 . З матеріалів кримінального провадження таких підстав не вбачається.

Представником ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_3 доведено, що наразі відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна ОСОБА_2 , який триває більше 3-х років з моменту вилучення його автомобіля 20.07.2019 року.

Стаття 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантує право на вільне володіння своїм майном: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О.» та інші проти Бельгії»).

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Сторона обвинувачення не повідомила суд про необхідність проведення певних слідчих дій чи інші підстави, які б обумовлювали необхідність продовження арешту майна, що належить ОСОБА_2 . Разом з цим, продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна порушує права законного власника, зокрема, вона не може розпоряджатися цим майном.

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його власника ОСОБА_2 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 169, 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :

Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.09.2019 року на автомобіль марки «Nissan» моделі «Pathfinder», 2006 року випуску, сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні № 0000012 від 09.02.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Виконання ухвали доручити слідчому, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000012 від 09.02.2017 року.

Кримінальні провадження № 0002138 та № 0000012 повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1