ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2625/20 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/41/22 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволені скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000177 від 19.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110-2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою та просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 04.03.2020 року у кримінальному провадженні №0000177 від 19.11.2019 року.
В обґрунтування скарги зазначав, що повідомлення про підозру складено з порушенням порядку вручення такого повідомлення, є необґрунтованим, не підтверджене наявними доказами, з матеріалів кримінального провадження вбачаються відсутність будь-яких підстав для оголошення підозри.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2021 року відмовлено у задоволені скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 00000177 від 19.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110-2 КК України.
Захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на невмотивованість та необґрунтованість ухвали слідчого судді.
Вважає повідомлену ОСОБА_7 підозру необґрунтованою та ґрунтується на неналежних доказах, яка є наслідком самообмови ОСОБА_7 через застосування до нього фізичного та психологічного тиску з боку правоохоронних органів. Заява ОСОБА_7 , а також протокол допиту підозрюваного написано шаблонними юридичними словесними конструкціями та термінами, якими ОСОБА_7 в силу відсутності юридичної освіти не володіє.
Зазначає, що відповідно до ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором. Однак зазначена норма закону слідчими також порушена, оскільки повідомлення про підозру складене 04.03.2020, а оголошено 05.06.2020 року

Прокурор до початку судового розгляду подав до суду апеляційного суду заяву в якій просить відкласти судове засідання, у зв`язку з зайнятістю прокурорів Харківської обласної прокуратури, які включені до складу групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, в інших судових засіданнях за справами, в яких вирішується питання щодо обрання та продовження обвинуваченим запобіжних заходів.
Розглядаючи клопотання прокурора про відкладення судового засідання, заслухавши думку захисника адвоката ОСОБА_6 , який заперечував щодо відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання, оскільки прокурором не було долучено фактичних відомостей на підтвердження зайнятості всіх прокурорів, які включені до складу групи прокурорів, в інших судових засіданнях, що вказує про його необґрунтованість.
За таких обставин, враховуючи вимоги ч.4 ст.405, ч.2 ст.422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника адвоката ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ УСБУ в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0000177 від 20.11.2019 року за ч. 1 ст. 110-2КК України.
05.03.2021 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110-2 КК України, тобто Фінансування дій, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Залишаючи без задоволення скаргу захисника, слідчий суддя вважав повідомлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.110-2 КК України, обґрунтованою оскільки вона відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить всі відомості, передбачені вказаною вимогою.
Колегія суддів з такими висновками слідчого судді погоджується з огляду на наступне.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
При перевірці оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів керується вимогами, викладеними в п.10 ч.1 ст.303 КПК України, відповідно до яких на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
При цьому, слід врахувати, що відповідно до вимог, зазначених в ч.1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Підозра - це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.
Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою в учиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.
Законодавцем передбачено вимоги до змісту та порядок вручення повідомлення. Як зазначено в п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи в учиненні кримінального правопорушення. При цьому, складається письмове повідомлення про підозру прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ст.277 КПК України вимогам.
Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Виходячи з вищевказаного, обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують вчинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів вчинення особою кримінального правопорушення.
Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як у своєму рішенні, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, зазначив Європейський суд з прав людини, а саме те, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, суд повинен виходити з тих міркувань, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Як об`єктивно вбачається з фактичних відомостей, що містяться в матеріалах справи, зміст повідомлення про підозру відповідають вимогам, визначеним у ст. 277 КПК України. При цьому слід зазначити, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, внаслідок чого підозра може бути змінена.Вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.
Доводи апелянта про те, що повідомлення про підозру складене 04.03.2020, а оголошено ОСОБА_7 05.06.2020 року є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження, відповідно до яких процедура вручення повідомлення ОСОБА_7 про підозру виконана слідчим відповідно до вимогчинного законодавства, зазначених в ст.278 КПК України та повідомлення про підозру складено 04.03.2020 року та вручена особисто ОСОБА_7 05.03.2020 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с.25-29, аркуш крим.пров. 14-18).

Посилання захисника на те, що під час допиту ОСОБА_7 не були роз`яснені права, передбачені ст.18 КПК України спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме, як вбачається з протоколу допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного він ознайомившись із своїми правами заявив, що давати показання та відповідати на питання погоджується. Послуг захисника не потребує. (аркуш кримінально провадження 26)

Необґрунтованими є доводи захисника про те, що підозра ОСОБА_7 є наслідком його самообмови, оскільки сам ОСОБА_7 на теперішній час відповідно до постанови слідчого від 05.11.2021 року перебуває у розшуку, також він не з`явився ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції для підтвердження таких доводів, а тому колегія суддів сприймає таку позицію, викладену захисником, як стратегію захисту.

Крім того, на даний час, органом досудового розслідування не прийнято будь-якого рішення відповідно до ст.283 КПК України, внаслідок чого колегія суддів вбачає, що підозра, це процесуальний документ, який має первинну кваліфікацію, яка з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, що розслідується, може бути конкретизована та змінена, як щодо кваліфікації дій, так і щодо обсягу обвинувачення.
Посилання захисника на те, що до ОСОБА_7 було застосувано фізичний та психологічний тиску з боку правоохоронних органів не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Натомість сторона захисту не обмежена у процесуальних правах щодо звернення з відповідною заявою в порядку ст.214 КПК України.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника, з приводу необґрунтованості підозри, ґрунтуються лише на твердженнях, які стосуються оцінки доказів, отриманих під час досудового розслідування, з точки зору їх процесуальної допустимості та належності або достатності. З огляду на це, колегія суддів не може погодитись з такими доводами, оскільки з процесуальної точки зору обґрунтованість підозри не може підмінюватись питаннями обґрунтованості обвинувачення.
Питання щодо оцінки доказів, зібраних сторонами, підлягають процесуальному розгляду в порядку, передбаченому ст.ст. 318-376 КПК України, під час судового розгляду. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру. Відповідно до статті 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду по суті обвинувачення, а тому сукупність інших зібраних органом досудового розслідування доказів, у разі відсутності підстав щодо закриття кримінального провадження буде перевірятися, оцінюватися в ході судового розгляду і не дає підстав для скасування підозри на цій стадії процесу.
Отже, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю висновків ухвали слідчого судді, щодо відмови у задоволенні скарги захисника, оскільки вони є обґрунтованими та вмотивованими і відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника не вбачає.
Керуючись ст.ст. 111,135, 138, 277, 278, 279, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: