Справа №589/3683/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1239/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
Іменем України

03 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 589/3683/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2021, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Шостка Сумської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимому

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або застави у мінімальному розмірі, оскільки до клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу не додано будь-яких доказів щодо переховування обвинуваченого від правоохоронних органів чи іншим чином порушував процесуальну поведінку. Суд не взяв до уваги особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, за місцем навчання характеризується позитивно, на його утриманні знаходиться дідусь, який має інвалідність І групи, літня бабуся та безробітна матір, має цивільну дружину, працює неофіційно. Прокурором у клопотанні не обґрунтовано і в судовому засіданні не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

ОСОБА_9 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, а саме у тому, що він 12.08.2021 о 03:05 поблизу магазину «АТБ» у м. Шостка, вул. Чернігівська, 12А зустрів своїх знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під час спілкування з якими виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 один удар кулаком правої руки у обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_12 та впав на спину, вдарившись головою об асфальтне дорожнє покриття, внаслідок чого отримав тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2021 до ОСОБА_9 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.11.2021 включно. Своє рішення суд першої інстанції умотивував наявністю ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу особу та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухваливши рішення щодо застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов такого висновку, оскільки при вирішенні зазначеного питання у повній мірі дотримався вимог ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199 і 331 КПК, а саме з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема ту обставину, що судове провадження не завершене, та наявні ризики.

Зокрема, ОСОБА_9 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, вирішувати наперед питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння і може з`ясовувати та досліджувати обставини тільки щодо наявності передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності і доцільності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим судом першої інстанції ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу в триманні обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 , колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що на утриманні у обвинуваченого знаходиться дідусь, який має інвалідність І групи, літня бабуся та безробітна матір, а також те, що він має цивільну дружину та працює неофіційно, жодним чином не свідчать про існування достатньо міцних соціальних зв`язків, щоб забезпечити запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Посилання апеляційної скарги на те, що до клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу не додано будь-яких доказів, що обвинувачений вживав заходів щодо переховування від правоохоронних органів чи іншим чином порушував процесуальну поведінку, є необґрунтованими та такими, які спростовуються матеріалами провадження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватись від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини провадження.

При встановленні ризику впливу на потерпілу особу, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілих осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Враховуючи те, що на розгляді в Шосткинському міськрайонному суді Сумської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК, обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Зважаючи на наявність ризиків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції, необхідність забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника судового провадження була застосована належна правова процедура, колегія суддів вважає, що суспільний інтерес, що полягає у захисті прав потерпілих від злочинів привалює над принципом поваги до свободи особистості і виправдовує саме на теперішній час подальше тримання обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, ухвалу суду про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином умотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

постановила:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 14.09.2021 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4