ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001973, від 08 листопада 2021 року, -
встановив:
В листопаді 2021 року прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до Фастівського міськрайонного суду із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001973 від 08.11.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлено та вилучено 10.11.2021, в ході проведення огляду приміщення «качатник № 1» за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що слідчим відділом Фастівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001973 від 08.11.2021, розпочатого за ч. 3 ст. 185 КК України за фактом незаконного проникнення 08.11.2021 близько 04 год. 00 хв. до складського приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та викрадення сейфу із грошовими коштами в сумі - 32000 грн.
В зв`язку з невідкладністю випадку, пов`язаного з збереженням майна слідчим Фастівського ГУНП в Київській області 10.11.2021 року з дозволу власника нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_8 проведено огляд в ході якого виявлено та вилучено наступне:
?один балон газовий 3-50 гост. 15800-84 №240876;
?один балон газовий 3-50 5102178 79 №28109;
?один балон кисневий синього кольору №178307;
?один балон вуглекислотний чорного кольору;
?прилад зовні схожий на кисневий різак зі шлангом;
?одна світлодіодна лампа(прожектор) чорного кольору «Woltatechnology»;
?чотири відеокамер для зовнішнього спостереження:
DH-IPC-HFW1025P-0280B-S3;
DH-IPC-HFW2230SP-S-S2;
DH-IPO-HFW2230SP-S-S2;
DH-IPO-HFW2230SP-S-S2.
?п`ять предметів, які зовні схожі на шумові шашки;
?металевий сейф з номером 1025;
?металевий врізний замок з трьома ключами, який знаходився в сейфі.
Вилучені речі мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
З урахуванням викладеного, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказані речі, мають значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як докази факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому підлягають арешту.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив його задовольнити. Зазначив, що вказані речі вилучені, але мають відношення до іншого кримінального провадження.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора, обумовлюючи тим, що дозволу на огляд приміщення надано не було та вилучене майна не стосується вказаного провадження і не має значення доказів у кримінальному провадженні.

Підозрювані підтримали позицію захисників.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно зі ст.ст.131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі за п.3 ч.2 ст.170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду 10.11.2021 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене під час обшуку майно, має значення речових доказів у цьому кримінальному провадженні, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів саме у кримінальному провадженні №0001973 від 08.11.2021до клопотання прокурором не долучено, а також не наведено таких ознак прокурором в судовому засіданні.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Водночас посилання прокурора на те, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та має доказове значення у ньому, без посилання на підтверджуючі документи та належного обґрунтування, не є безумовною підставою вважати таке майно речовим доказом у кримінальному провадженні.

В даному випадку слід звернути увагу й на рішення ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., у якому зазначено про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

Отже, з наявних у розпорядженні слідчого судді, матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, яке було виявлене та вилучене в ході проведення огляду 10.11.2021 року нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001973, від 08 листопада 2021 року.
Вилучені речі, які 10.11.2021 року були вилучені під час проведення огляду за адресою АДРЕСА_3 , а саме: один балон газовий 3-50 гост. 15800-84 №240876; один балон газовий 3-50 5102178 79 №28109; один балон кисневий синього кольору №178307; один балон вуглекислотний чорного кольору; прилад зовні схожий на кисневий різак зі шлангом; одна світлодіодна лампа(прожектор) чорного кольору «Woltatechnology»; чотири відеокамер для зовнішнього спостереження: DH-IPC-HFW1025P-0280B-S3; DH-IPC-HFW2230SP-S-S2; DH-IPO-HFW2230SP-S-S2; DH-IPO-HFW2230SP-S-S2.; п`ять предметів, які зовні схожі на шумові шашки; металевий сейф з номером 1025; металевий врізний замок з трьома ключами, який знаходився в сейфі - підлягають негайному поверненню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошено 16 листопада 2021 року о 17 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1