У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.09.2021 Справа №607/15438/21

провадження № 1-кс/607/5116/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001207 від 31 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01 вересня 2021 року старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001207 від 31 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30 серпня 2021 року, близько 22 години 15 хвилин, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, 30 серпня 2021 року, близько 22 години 15 хвилин, у раніше судимого ОСОБА_4 , який перебував на території Залізничного вокзалу у м. Тернополі, що знаходиться на майдані Привокзальний, 1, виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 30 серпня 2021 року, близько 22 години 15 хвилин, перебуваючи на території Залізничного вокзалу в м. Тернополі, а саме на майдані Привокзальному, 1, раніше судимий ОСОБА_4 , застосовуючи до ОСОБА_7 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні двох ударів ногою в ділянку голови, відкрито викрав із верхньої кишені куртки останнього мобільний телефон торгівельної марки «Nokia», вартістю 400 гривень та грошові кошти у сумі 500 гривень.

В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, в результаті чого своїми умисним злочинними діями спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 900 грн.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0001207 від 31 серпня 2021 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

31 серпня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Слідчий вказує, на те, що метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення слідчий зазначає те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, та таким що відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків, які є його близькими знайомими, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Слідчий також зазначає, що застосування домашнього арешту чи застави щодо ОСОБА_4 , не є можливим, оскільки останній, зважаючи на відсутність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи (джерел до існування) та його репутації не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та продовжуватиме злочинну діяльність.

Так само і застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_4 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові злочини, поведінка ОСОБА_4 , є асоціальною, він постійно вчиняє тяжкі злочини та будучи не одноразово судимим за вчинення таких, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, після повернення на волю не прийняв міри щодо виправлення своєї поведінки.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, на думку слідчого у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав скаргу про незаконне затримання, з якої вбачається, що на думку сторони захисту при затриманні ОСОБА_4 було порушено право на захист останнього. Зокрема вказує, що ОСОБА_4 фактично був затриманий 30 серпня 2021 року о 22 годині 30 хвилин, а відомості про дане кримінальне правопорушення, внесено в ЄРДР тільки о 00 год. 16 хв. 31 серпня 2021 року, відтак здійснення досудового розслідування, крім випадків встановлених законодавством, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом, а саме визнання усіх зібраних органом досудового розслідування доказів недопустимими, тобто застосовування так званої доктрини «плодів отруйного дерева». Крім того вказував на порушення порядку повідомлення центру БВПД про затримання ОСОБА_4 , оскільки доручення центру БВПД датовано лише 31.08.2021 о 2:35, що свідчить про те, що підозрюваному не було забезпечено своєчасного права на захист, а відтак його затримання є незаконним. З наведених підстав просив визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та звільнити його з-під варти. Також зазначив, що із слів затриманого ОСОБА_4 під час його затримання, працівниками поліції останньому були завданні тілесні ушкодження, про що ним, як захисником зазначалося в протоколі затримання від 31 серпня 2021 року. Крім того захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає ризики, що зазначені у клопотанні не доведеними належними та достатніми доказами. Крім того вказував на те, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може перебувати у місцях позбавлення волі про, що на думку адвоката свідчить ухвала Львівського апеляційного суду від 27.04.2021, відтак захисник просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника та зазначив, що 30 серпня 2021 року він з потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпивав спиртні напої в ході чого між ними виник конфлікт, внаслідок якого він наніс потерпілому удари, після чого вони розійшлись, інших подробиць конфлікту він не пам`ятає, так як був у стані алкогольного сп`яніння. В подальшому він виявив відсутність свого паспорта та повернувся на місце події де знайшов свій паспорт та телефон потерпілого, відтак телефон потерпілого він не викрадав та умислу на це не мав. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та враховуючи необхідність працювати для забезпечення його потреб, застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби. Також зазначив, що на даних час він тимчасово проживає у своєї сестри, в с. Шимківці, Збаразького району, Тернопільської області. Окрім цього вказав, що під час затримання працівниками поліції йому були нанесенні тілесні ушкодження а саме: один удар в область ребер та один удар в область ока, у зв`язку із чим він відчуває сильні болі в місцях нанесення ударів, також добавив, що медична допомога під час його затримання йому не надавалась.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання, додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка,іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Тернопільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001207 від 31 серпня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 30 серпня 2021 року о 22 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

31 серпня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор - при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-протокол огляду місця події від 30 серпня 2021 року із таблицею ілюстрацій;

-заява ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 31 серпня 2021 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із потерпілим ОСОБА_7 від 31 серпня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 31 серпня 2021 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 від 31 серпня 2021 року;

-протокол огляду відеозапису від 31 серпня 2021 року;

-протокол огляду предмету від 31 серпня 2021 року.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів. Окрім цього, сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри пред`явленої ОСОБА_4 .

Посилання сторони захисту на недопустимість зібраних органом досудового розслідування доказів слідчий суддя відхиляє, оскільки на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту беззаперечними доказами не спростовує питання обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, доведеним і ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи під менш суворим запобіжним заходом може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, так як, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, ОСОБА_4 може навмисно схиляти свідка ОСОБА_8 , яка є його знайомою, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, а також беручи до уваги те, що згідно зі ст. 23 КПК України доказове значення матимуть показання свідка, отримані безпосередньо судом саме під час судового розгляду кримінального провадження, на думку слідчого судді підозрюваний може чинити тиск, а також схиляти даного свідка до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Так само на думку слідчого судді існує і ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела доходу, підозрюється у вчинення умисного корисливого злочину, який вчинений, з метою особистого збагачення та є раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, однак на шлях виправлення та перевиховання не став та продовжив свою злочинну діяльність. За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі продовжить свою злочинну діяльність, та може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній зареєстрований за адресою: с. Настасів, Тернопільського району, Тернопільської області, зі слів тимчасово проживає за адресою с. Шимківці, Збаразького району Тернопільської області, із неповною середньою освітою, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не має сталих соціальних зв`язків.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту або ж особистого зобов`язання слідчий суддя відхиляє, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який не має постійного місця праці, та постійного місця проживання, неодноразово судимий за вчинення, зокрема, злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, що вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Доводи захисника з приводу негативного стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 та наявність у нього ряду захворювань, які потребують лікування слідчий суддя до уваги не бере, оскільки на підтвердження таких доводів не подано жодних доказів. Подану захисником в судовому засіданні ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2021 року слідчий суддя відхиляє, оскільки з її змісту не можливо встановити учасників судового провадження, так як особисті дані останніх зашифровані, крім того вказана ухвала не містить даних, які свідчать про неможливість утримування особи підозрюваного під вартою.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість. Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_4 під вартою не встановлено.
Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно вимогам, визначених ч. 1 та ч. 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження тримання під вартою, не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином строк тримання під вартою обмежується строком досудового розслідування і виключень з цього не має.

Згідно матеріалів доданих до клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні 30 серпня 2021 року о 22 год. 30 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України.

Відтак саме з 22 год. 30 хв. 30 серпня 2021 року слід виходити при обрахуванні строку досудового розслідування та визначенні строку тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід задовольнити, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Згідно із п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стороною обвинувачення не доведено виключності випадку не визначати розмір застави ОСОБА_4 , а відтак на думку слідчого судді, визначений п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_4 зможе запобігти вищевказаним ризикам, а тому з огляду на наявність права визначення застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя приходить до переконання про доцільність її визначення ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні.

При цьому враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу ОСОБА_4 , його стан здоров`я та майновий стан, розмір спричиненої матеріальної шкоди і те, що застосування ч.4 ст.183 КПК України є правом слідчого судді, а не обов`язком, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та запобігти вказаним у клопотання ризикам.

Щодо поданої в судовому засіданні захисником ОСОБА_5 скарги на незаконне затримання ОСОБА_4 слідчий суддя зазначає таке:

Частиною 1 ст.208 КПК України передбачено, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.

Частиною 5 ст.208 КПК України передбачено, що про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого.

Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31 серпня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 , затримано 30 серпня 2021 року о 22 год. 30 хв., підставою затримання послужило те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Також слід врахувати те, що ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував факт конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 , нанесення йому тілесних ушкоджень та перебування його на місці вчинення злочину. Більше того зазначив, що після конфлікту він повернувся на місце події де знайшов свій паспорт та телефон потерпілого.

Відтак, з доданих до клопотання матеріалів та наданих у судовому засіданні пояснень слідує, що ОСОБА_4 було затримано 30 серпня 2020 року безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, оскільки покази потерпілого, вказували на те, що ОСОБА_4 безпосередньо причетний до інкримінованого правопорушення.

Також, згідно вищевказаного протоколу, під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 , йому було роз`яснено його права як підозрюваного, зокрема, право на першу вимогу мати захисника, однак жодних клопотань, заяв чи зауважень з приводу роз`яснених йому прав та обов`язків під час затримання від підозрюваного не надходило. Відтак слідчим повідомлено про затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 органу (установі), уповноваженій законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 208 КПК уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 213 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання, зобов`язана негайно повідомити про це орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги. У разі неприбуття в установлений законодавством строк захисника, призначеного органом (установою), уповноваженим законом на надання безоплатної правової допомоги, уповноважена службова особа негайно повідомляє про це відповідний орган (установу), уповноважений законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вказані норми закону не передбачають обов`язкову участь захисника під час затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, а лише негайне роз`яснення права мати захисника, та повідомлення органу (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги, що було і було виконано слідчим, відтак посилання захисника на порушення права на захист є безпідставним.

А тому слідчий суддя вважає, що стороною захисту не надано відповідних доказів, які б свідчили про незаконність затримання підозрюваного. Викладені обставини свідчать про відсутність підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування процедури затримання нормам КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 слідчим було дотримано вимоги КПК України, та наданими слідчому судді матеріалами підтверджується правомірність підстав для його затримання.

Разом з тим, ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частинами 6, 7 ст. 206 КПК України визначають, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Враховуючи, що під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заявив про застосування до нього фізичного насильства з боку працівників поліції 30 серпня 2021 року під час його затримання, слідчий суддя вважає за необхідне зафіксувати таку заяву, зобов`язати слідчого, прокурора у даному кримінальному провадження забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 та доручити керівнику Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львів провести дослідження фактів, викладених підозрюваним ОСОБА_4 , у судовому засіданні, щодо застосування до нього працівниками поліції насильства під час його затримання 30.08.2021 року.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу захисника ОСОБА_5 на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_4 відхилити.

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання 30 серпня 2021 року о 22 год. 30 хвилин.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень для внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Тернопільській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; Отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; номер рахунку (IBAN): UA0003454; призначення платежу застава за « ОСОБА_4 » у кримінальному провадженні №0001207 за ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 вересня 2021 року.

У випадку внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утриматися від спілкування із потерпілим ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Зобов`язати слідчого, прокурора у даному кримінальному провадження забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доручити Третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань провести дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо застосування до нього працівниками поліції насильства під час його затримання 30.08.2021 року.

Виконання ухвали в частині проведення перевірки та дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_4 щодо застосування до нього насильства під час його затримання 30.08.2021 року працівниками поліції направити Третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Тернопіль) Територіального управління Державного бюро розслідувань.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 , прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1