Справа № 130/1838/20
Провадження №11-кп/801/1077/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
його захисника ОСОБА_8
та представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 5 липня 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, військовозобов`язаний, працює машиністом на підприємстві "Експрес" м.Жмеринка, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, з призначенням йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Відмовлено у стягненні з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 матеріальної шкоди в розмірі 829 грн;
стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 20000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

в с т а н о в и в :
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 24 липня 2020 року, приблизно о 15-30 год, перебуваючи по вул. Солідарності в м.Жмеринка, на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_11 , з метою заподіяння їй тілесних ушкоджень кулаком правої руки наніс потерпілій удар в область лівої лобно-тім`яної ділянки, від якого та впала на асфальтне покриття дороги. Після того, як потерпіла ОСОБА_11 піднялась, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свій намір на заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком правої руки умисно наніс їй удар в область лівої скроні, від чого потерпіла впала на асфальтне покриття дороги. Внаслідок ударів потерпіла ОСОБА_11 отримала легкі тілесні ушкодження у виді забиття м`яких тканин лівої лобно-тім`яної ділянки.
В цей час конфлікт побачив вітчим потерпілої ОСОБА_12 , який підбіг, щоб припинити протиправні дії обвинуваченого, однак той з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс ОСОБА_12 удар кулаком правої руки по обличчю в область лівого ока, від чого він впав на асфальтне покриття дороги. Після того, як потерпілий ОСОБА_12 піднявся, обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свій намір на заподіяння тілесних ушкоджень, кулаком правої руки умисно наніс йому ще один удар в область грудної клітини, від чого потерпілий впав на асфальтне покриття дороги. Внаслідок ударів потерпілий ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження у виді синців на обличчі, підкон`юктивальний крововилив на лівому очному яблуці та при падінні численні садна на спині та лівій руці.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, вважаючи його незаконним з тих підстав, що суд взяв до уваги покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_13 , не дивлячись на те, що дані особи являються членами сім`ї та є зацікавленими, їх свідчення різняться з протоколами допиту під час досудового розслідування та суд безпідставно не прийняв до уваги свідчення свідка ОСОБА_14 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі порушує питання про скасування вироку як незаконного та про ухвалення нового вироку, яким виправдати ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в основу вироку покладено покази потерпілих та свідків, які є членами родин потерпілих та носять суб`єктивний характер, у кримінальному провадженні не зібрано достатніх доказів для визнання винним ОСОБА_7 .
У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості просить скасувати вирок суду першої інстанції з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт. Свої вимоги мотивує тим, що дії ОСОБА_7 спрямовані на протиправне нанесення тілесних ушкоджень, були вчинені відносно двох осіб, при цьому нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 фактично було вчинено обвинуваченим в момент, коли потерпілий намагався припинити незаконні дії ОСОБА_15 , спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 . Дані обставини підтверджують про підвищений ступінь тяжкості кримінального проступку, що свідчить про неможливе виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення суворішого покарання.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, представника потерпілого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що у задоволенні усіх апеляційних скарг слід відмовити.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, обґрунтований та базується на досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка.

Незважаючи на повне заперечення ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, його вина підтверджується доказами, ретельно дослідженими в суді першої інстанції, а саме: показаннями потерпілих, свідків, висновками експертів та іншими доказами.
Так, допитана в судовому засіданні першої інстанції потерпіла ОСОБА_11 підтвердила, що 24.07.2020 обвинувачений ОСОБА_7 підбіг та вдарив її в обличчя кулаком так, що вона від удару впала, а коли підвелась, то отримала ще один удар в обличчя та знову впала. Всього вона отримала два удари : один раз в праву сторону, другий раз - в ліву, чи отримувала вона після другого падіння ще удари не пам`ятає, оскільки запаморочилась свідомість. Коли її вітчим почув крики, то вибіг на вулицю і обвинувачений вже почав його бити. Бачила, як він вдарив вітчима кулаком в око, яке потім було червоне.
Потерпілий ОСОБА_12 , будучи допитаним у суді першої інстанції пояснив, що 24 липня 2020 року він, перебуваючи у себе на подвір`ї, почув крик жінок і дітей, зрозумів, що когось б`ють та вибіг на вулицю. На вулиці побачив, що мати обвинуваченого ганяє палкою дітей, а його прийомна дочка ОСОБА_11 лежить під парканом на землі, він побіг їй на допомогу. Бачив, як Поливаний наніс їй удар ногою в область грудної клітини. Коли підбіг ближче, то кричав на ОСОБА_7 і отримав удар від нього в обличчя, після чого впав, а коли підвівся, то отримав ще один удар. Перший удар був в обличчя, а другий в грудну клітину. Після двох ударів люди почали кричати та ОСОБА_7 його більше не бив, проте конфлікт не припинився.
З показань свідка ОСОБА_16 , даних в суді першої інстанції вбачається, що вона самої бійки не бачила, однак коли почула крик, то вибігла на вулицю і побачила, що ОСОБА_17 лежить на землі, а ОСОБА_18 стояв біля нього. В ОСОБА_19 була на обличчі кров.
Свідок ОСОБА_13 , будучи допитаною в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 24 липня 2020 року близько 16-00 год. пішла до криниці набирати воду та побачила, як ОСОБА_20 зі своїм сином ОСОБА_21 проганяють дітей до гори вулиці, на що зробила їм зауваження, щоб не чіпали дітей. Поливана ОСОБА_22 почала штурхати її палицею, а дочка ОСОБА_11 вийшла на вулицю і почала знімати відео на телефон, тоді ОСОБА_14 підбігла до дочки і вдарила її по руці палицею, через що телефон випав у неї з руки та розбився. Поливана ОСОБА_22 почала кричати, тоді прибіг її син ОСОБА_21 , який вдарив ОСОБА_11 правою рукою в ліву частину обличчя, а потім ще бив ногами, кількості ударів не рахувала. Від ударів вона впала на землю. Потім ОСОБА_7 підбіг і хотів бити її, але вийшов чоловік, до якого побіг ОСОБА_18 і почав його бити. В чоловіка текла кров по обличчю і з вуха.
Також вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується наступними письмовими доказами.
- протоколом прийняття заяви у ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення від 24 липня 2020 року, згідно пояснень якого ОСОБА_7 24 липня 2020 року о 15-30 год наніс йому кулаком тілесні ушкодження в область грудної клітини;
- висновком експерта № 67/61 від 12 серпня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені від удару синці на обличчі, підкон`юктивальний крововилив на лівому очному яблуці та при падінні численні садна на спині та лівій руці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_12 з відеодиском, в ході якої потерпілий ОСОБА_12 за допомогою статиста розповів та показав, як ОСОБА_7 вдарив його кулаком правої руки у обличчя, він впав, а коли піднявся, ОСОБА_7 ще раз вдарив його кулаком у груди;
- протоколом прийняття у ОСОБА_11 заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 19 серпня 2020 року, яка пояснила, що 24 липня 2020 року близько 15-30 год ОСОБА_18 на вул. Солідарності спричинив їй тілесні ушкодження - вдарив двічі кулаком по голові;
- висновком експерта № 69 від 20 - 31 серпня 2020 року, згідно якого у ОСОБА_11 , згідно з медичними документами, мали місце забиття м`яких тканин лівої лобно-тім`яної ділянки та лівого ліктьового суглобу, які спричинені діями тупих предметів, якими міг бути кулак - в обличчя, чи дорожнє покриття - ліктьовий суглоб, і належать, як окремо так і у сукупності, до легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищепереліченими доказами, дослідженими в судовому засіданні в суді першої інстанції, підтверджується факт конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , що мав місце 24 липня 2020 року близько 15:30 год., під час якого обвинувачений наніс потерпілим декілька ударів кулаком правої руки в обличчя й в область грудної клітини, внаслідок чого спричинив обом потерпілим легкі тілесні ушкодження.
Доводи сторони захисту щодо безпідставного відхилення судом показів свідка ОСОБА_14 колегія суддів оцінює критично, оскільки як вірно зазначено у вироку, ці показання різняться з показаннями потерпілих та інших свідків, допитаних у судовому засіданні, які є логічними, послідовними, доповнюють одне одного та узгоджуються між собою, підтверджуються іншими належними доказами у кримінальному провадженні.
Варто зазначити, що факт конфлікту не заперечив і сам обвинувачений, однак, як пояснив в судовому засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_12 бив його матір, тому він відштовхнув його у груди правою рукою, внаслідок чого той впав, ОСОБА_11 він взагалі не бив, навпаки, вона і ОСОБА_23 били ногами його матір. При цьому обвинувачений пояснював, що він звертався до поліції, але вони нічого не зробили, перевірку не провели, ніяких дій по притягненню ОСОБА_11 та ОСОБА_12 до відповідальності не вчинили. Однак з приводу цього до органів прокуратури чи вищестоящої поліції не звертався.
Доказів того, що обвинувачений звертався у поліцію з приводу побиття потерпілими його матері у матеріалах провадження немає.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що невизнання вини обвинуваченим є намагання його уникнути кримінальної та матеріальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення.
Отже, аналізуючи всі зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що поза всяким розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, які були отримані у рамках чинного законодавства.
Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК України кваліфіковані вірно.
При призначенні ОСОБА_7 покарання на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який задовільно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, а тому призначене обвинуваченому покарання у виді 150 годин громадських робіт, на думку колегії, є достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів зауважує, що прохання, викладене в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні про призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин є безпідставним, оскільки таке покарання не передбачене санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 5 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4