Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/442/21
Провадження по справі № 1-кп/514/87/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2021 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Тарутине у режимі відеоконференції з Малиновським районним судом м. Одеси клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, щодо якого продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого спливає 31 жовтня 2021 року.

Під час судового розгляду справи прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, не зменшились.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував проти клопотання прокурора, проте просив визначити його підзахісному заставу у розмірі 5 (п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 11350 гривень.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, 07 липня 2021 року ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк дії якого закінчується 04 вересня 2021 року.

02 вересня 2021 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_4 за клопотанням прокурора було продовжено до 31 жовтня 2021 року.

Під час розгляду питання доцільності продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор наполягав на продовженні дії запобіжного заходу відносно останнього у вигляді тримання під вартою, вказуючи на те, що ризики, зазначені в ухвалі Тарутинського районного суду Одеської області від 07.07.2021 року, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися.

Суд, оцінивши обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість якого не знята і не погашена у законному порядку, міцних соціальних зв`язків немає, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 наразі не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає; обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, які скоєні у період іспитового строку, що дійсно вказує на його схильність до скоєння злочинів та погоджується з доводами прокурора про наявність ризиків, які виражаються у можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи, що в разі доведення винуватості ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки даний ризик обґрунтовується тим, що обвинувачений в період іспитового строку на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та разом з тим в той період коли обвинувальний акт був направлений до суду вчинив нове кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою суд також враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Тож, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при фактичних обставинах цього кримінального провадження та пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 , з урахуванням наведених ризиків, не є надмірними та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, дозволить досягти мети застосування запобіжних заходів, визначеної статтею 177 КПК України.

У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами прокурора і вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися.

Щодо клопотання захисника про визначення розміру застави суд зазначає, що ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 07.07.2021 року при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 3 ст. 183 КПК України вже визначено розмір застави в межах 5 (п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 11350 (одинадцять тисяч три п`ятдесят) гривень 00 копійок з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25 грудня 2021 року включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Одеського апеляційного суду з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1