Єдиний унікальний номер судової справи 201/6256/21
Номер провадження 1-кс/201/1995/2021
УХВАЛА
Іменем України

13 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0002611 від 19.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021р. ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0002611 від 19.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021р. ОСОБА_5 у задоволенні скарги відмовлено.

За наслідками оскарження вказаної ухвали представником заявника адвокатом ОСОБА_6 , ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 22.09.2021р. ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2021р. скасовано, призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу скаргу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що кримінальне провадження, розпочате за ОСОБА_3 , закрите всупереч положенням ст. 9 КПК України без проведення жодної слідчої дії, без з`ясування усіх обставин, а тому постанова слідчого має бути скасована.

Крім того, 09.10.2021р. представник заявника адвокат ОСОБА_6 (діє на підставі доручення від 18.06.2021р.) подала клопотання про поновлення строку на подання скарги, в обґрунтування якого вказала, що 23.06.2021р. вона звернулася до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, однак матеріали надані не були, телефоном повідомлено, що воно закрите. ОСОБА_3 23.06.2021р. самостійно звернувся до суду із даною скаргою, хоча взагалі не отримував копії оскаржуваної постанови, а тому просила поновити строк на оскарження постанови, оскільки він пропущений з поважних причин.

Представник заявника адвокат ОСОБА_6 в судове засідання надала заяву, у якій просила скаргу розглядати без її участі, вимоги скарги підтримала повністю.

Наказом Національної поліції України від 23.12.2020р. № 1019р. «Про організаційно-штатні зміни в Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області» Соборний ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області реорганізовано, разом із цим затверджено штатним розкладом Відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області.

Слідчій СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином. 27.10.2021р. через канцелярію суду для огляду були надані матеріали кримінального провадження № 0002611 від 19.10.2019р. в 1-му томі.

Неявка слідчого або прокурора не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, надані прокуратурою області матеріали кримінального провадження, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до висновку про необхідність задоволення скарги, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0002611 від 19.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, розпочате за заявою ОСОБА_3 за фактом заволодіння його плакатом.

Постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.11.2019р. закрите кримінальне провадження № 0002611 від 19.10.2019р. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В оскаржуваній постанові йдеться про те, що 18.10.2019р. до чергової частини Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, надійшли матеріали про те, шо 30.09.2019р., близько о 10 30 годині біля будинку № 32 по проспекту Дмитра Яворницького невідома особа, таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку плакату, чим спричинено ОСОБА_3 матеріальних збитків, сума яких встановлюється (ЄО 38284 від 18.10.2019р).

Під час досудового розслідування встановлено, що у кримінального провадженні відсутні будь-які довідки підтверджуючи, що потерпілому спричинено матеріальної шкоди. Окрім того, суб`єктивною стороною крадіжки є спричинення матеріальної шкоди.

Матеріальний стан потерпілого встановлюється в кожному конкретному випадку, на підставі оцінки заробітної плати чи інших доходів, кількості членів сім`ї, наявності малолітніх, тощо. З іншого боку, не буде крадіжки і в тому випадку, коли розмір шкоди нижче ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (при обчисленні розміру матеріальної шкоди в злочинах проти власності слід керуватися Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» від 22 травня 2004 року), незалежно від матеріального стану потерпілого.

В ході проведення розслідування кримінального провадження та допиту потерпілого було встановлено, що у останнього відсутні документи, які підтверджуючи право власності на викрадене майно та в подальшому буде неможлива ідентифікація викрадення речей. Свідків та очевидців, які могли б підтвердити факт скоєння правопорушення не було встановлено.
Суддя слідчий зазначає, що завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р. (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суддя слідчий вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві заявника, без жодного допиту інших осіб, не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності та без збирання доказів, на які вказував заявник.

Слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням принципу диспозитивності (ст. 26 КПК України), не перебираючи на себе дискреційні повноваження слідчого, які передбачають самостійність слідчого у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень забороняється (ч. 5 ст. 40 КПК України), звернути увагу на де-які обставини, що вказують на неповноту слідства, але які не є вичерпними і їх усунення не позначатиме зворотнє.

Приймаючи до уваги вищевикладене, приходжу до висновку, що слідчим під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не були дотримані вимоги чинного кримінально-процесуального закону щодо всебічності та повноти, що в свою чергу робить необґрунтованою відповідну постанову, яка на підставі цього підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 110, 303 - 307 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.11.2019 р. про закриття кримінального провадження № 0002611 від 19.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 від 26.11.2019р. про закриття кримінального провадження № 0002611 від 19.10.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1