Справа № 183/6250/21
№ 1-кп/183/1284/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000211 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитинуОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.08.2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. Штраф оплачено 06.10.2020 року;
- 31.08.2021 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

16 вересня 2016 року наказом (по стройовій частині) командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду номера обслуги відділення вогневої підтримки взводу управління командира гаубичної артилерійської батареї військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .
Згідно зі ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Так, 03 квітня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_5 знаходився в приміщенні будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де побачив у кладовій кімнаті на підлозі бензопилу «Foresta FA-40S» помаранчевого кольору. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаної бензопили, яка належить ОСОБА_7 .
Цього ж дня, а саме 03 квітня 2021 року приблизно о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи в приміщенні будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав бензопилу «Foresta FA-40S» помаранчевого кольору, вартістю 1970,10 грн.
Після цього, ОСОБА_5 з викраденою бензопилою з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 970 гривень 10 копійок.
Крім цього, вночі 12 квітня 2021 року, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 знаходився на території домоволодіння АДРЕСА_1 , де був розташований вантажний автомобіль «БАЗ Т713.23» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення автомобільних акумуляторів, встановлених на вищевказаному автомобілі, які належать ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 вночі 12 квітня 2021 року, точний час в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , підійшов до вантажного автомобіля «БАЗ Т713.23» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , та за допомогою гайкового ключа, який знаходився на території подвір`я, від`єднав автомобільний акумулятор марки «POWER MAX Premium SMF 12V 100Ah 870А (EN)» вартістю 1 781,14 грн., та автомобільний акумулятор марки «6 СТ 12 V 100Ah 850А (EN) ZDF Premium Westa» вартістю 1 120,18 грн., після чого зняв з вищевказаного автомобіля вказані акумулятори, тим самим викравши їх.
Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2901 гривні 32 копійки.
Окрім того, 29 червня 2021 року приблизно о 10 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_5 знаходився в приміщенні будинку, розташованого на територіїдомоволодіння АДРЕСА_1 , де у кладовій кімнаті на підлозі побачив бензопилу «Foresta FA-40S» помаранчевого кольору. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаної бензопили, яка належить ОСОБА_7 ..
Цього ж дня, а саме 29 червня 2021 року о 10 годин 10 хвилин ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, перебуваючи в приміщенні будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав бензопилу «Foresta FA-40S» помаранчевого кольору, вартістю 1 970,10 грн.
Після цього, ОСОБА_5 з викраденою бензопилою з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 1 970 гривень 10 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також додав, що вчиняв крадіжки у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями та наркотичними засобами. Так, викрадав майно, коли батьки йшли спати. Викрадені акумулятори здав на металобрухт, бензопилу в ломбард, а отримані кошти витрачав на власні потреби. Завдану шкоду відшкодував шляхом повернення майна, оскільки викупив акумулятори і бензопилу, повернувши їх. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочини, обіцяв, що більше подібного не повториться.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальні правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, за епізодами від 03.04.2021 року, 12.04.2021 року, 29.06.2021 року доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, на шлях виправлення не став і знову вчинив три кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є, хоча й нетяжкими, але віднесені законом до категорії злочинів.
В той же час, обставиною, якапом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітнього сина, а також, що завдана шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі шляхом повернення майна. Суд враховує наявність негативної характеристики за місцем мешкання ОСОБА_5 , датованої 12.07.2021 року. Водночас, суд бере до увагихарактеристику, видану 22.09.2021 року на ім`я ОСОБА_5 , згідно з якою останній характеризується задовільно.
Тому, з урахуванням особливостей даних кримінальних правопорушень таобставин їх вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, та відсутності обставин, які обтяжують його, а також думки потерпілого, який в своїй заяві не наполягав на суворому покаранні обвинуваченому, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Крім того судом встановлено, що до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільнено від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, засуджений ОСОБА_5 винен ще й в інших кримінальних правопорушеннях, вчинених ним до ухвалення попереднього вироку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Так, за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.08.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, скоєного ним 04.09.2017 року, тобто до засудження ОСОБА_5 за цим вироком. Тому, після призначення покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити остаточне покарання відповідно вимог ч. 4 ст. 70 КК України, і, як зазначалося вище, звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 4 461,86 грн. (висновок експерта за результатами проведення судової авто-товарознавчої експертизи № 3536-21 від 20.07.2021 року; висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2857-21 від 25.05.2021 року).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на два роки три місяці.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: бензопилу «Foresta FA-40S» помаранчевого кольору, автомобільний акумулятор марки «POWER MAX Premium SMF 12V 100Ah 870А (EN)», автомобільний акумулятор марки «6 СТ 12 V 100Ah 850А (EN) ZDF Premium Westa»,які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 4 461 гривні 86 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1