В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 542/1595/21

провадження № 1-кп/542/5/22

17 лютого 2022 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 вересня 2021 року за № 0000218 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полузір`я Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

04.08.2021 близько 20.00 год. ОСОБА_4 перебував в господарстві за адресою: АДРЕСА_2 , до якого був допущений власницею господарства ОСОБА_6 . Під час перебування на території вказаного господарства, ОСОБА_4 маючи вільний доступ, зайшов до приміщення літньої кухні, де побачив металеві речі, після чого в нього виник умисел на їх крадіжку.
Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони господаря та інших осіб, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу з приміщення літньої кухні таємно викрав металевий настил з плити пічного опалення з двома конфорками (розмірами: довжина 70 см., шириною 40 см., товщина стінки металу 7 мм.), згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/11520-ТВ від 20.09.2021, вартістю 500 грн., два металеві колосники (розмірами: ширина 15 см., довжина 30 см. кожен), згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи № СЕ- 19/117-21/11520-ТВ від 20.09.2021, вартістю 220 грн., металеві дверцята (розмірами: висота 30 см., ширина 30 см. з надписом М 3), згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-21/11520-ТВ від 20.09.2021, вартістю 276 грн. 67 коп., чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 996 грн. 67 коп. Викраденим ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна, крадіжка.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18.09.2021, близько 01 год. 00 хв., в приміщенні для відпочинку, яке розміщене на березі водойми поряд із с. Лелюхівка Полтавського району Полтавської області, між присутніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла словесна сварка, в ході якої в ОСОБА_4 виник прямий умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел на нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , та кухонною дерев`яною дошкою, яку тримав у руці, наніс один удар по голові ОСОБА_7 . Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 354 від 27.09.2021 ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: рана на волосяній частині голови в лобній області під червоним щільним струпом, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю. В своїх діях щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням визнав повністю і не оспорював. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчинених правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від них надійшли заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження за їх відсутності. У заявах зокрема зазначили, що претензій до обвинуваченого не мають, при обранні міри покарання покладаються на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку захисника та прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінальних правопорушень, їх наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує:
за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
за ч. 1 ст. 125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження.
Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України є проступками.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступне.
Відповідно до статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
На підставі сукупності наведених і оцінених доказів суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України, доведена повністю.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.
Відповідно до довідки КНП «Новосанжарська центральна лікарня» Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 20.09.2021 за №882, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на консультативному обліку у лікаря-психіатра.
Згідно з актом судово-психіатричного експерта №407 від 12.10.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, а виявляє ознаки вродженого недоумства рівня легкої розумової відсталості, яке не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, що відноситься до інкримінованих протиправних діянь, ОСОБА_4 не страждав будь-яким хронічним психічним захворюванням, і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності. Ступінь наявного у ОСОБА_4 недоумства не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними у вказані періоди часу. ОСОБА_4 під дію ч.2, ч. 3 ст. 19 та ст. 20 КК України не підпадає. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Може постати перед судом.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та часткове відшкодування шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України, а також враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також особу винного та обставини, які пом`якшують його покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_4 покарання суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України є проступками, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, визнання ним своєї вини, та призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинені кримінальні правопорушення.
Враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, визнання обвинуваченим своєї вини, відсутність тяжких наслідків, обсяг викраденого майна, обставини вчинення кримінальних правопорушень, часткове відшкодування шкоди, відсутність майнових претензій з боку потерпілих, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді громадських робіт, а саме:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
При цьому, відсутні обставини, визначені ч. 3 ст. 56 КК України, які унеможливлюють призначення покарання у виді громадських робіт.
На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.
Встановлено, що процесуальні витрати становлять 1 029,72 (одна тисяча двадцять дев`ять гривень сімдесят дві копійки) та підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільні позови не заявлені.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України
Призначити ОСОБА_4 покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт;
- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертиз у розмірі 1 029,72 (одна тисяча двадцять дев`ять гривень сімдесят дві копійки).
Скасувати арешт металевого настилу з груби пічного опалення з конфорками, розмірами: довжиною 70 см., ширина 40 см., товщина стінки металу 7 мм.; металевих колосників в кількості 2 штуки, розмірами: ширина 15 см., довжина 30 см., кожна та металевих дверцят розмірами: висота 30 см., ширина 30 см., з надписом „М3„, який був накладений ухвалою слідчого судді Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20.09.2021.
Речові докази:
- металевий настил з груби пічного опалення з конфорками, розмірами: довжиною 70 см., ширина 40 см., товщина стінки металу 7 мм.; два металеві колосники, розмірами: ширина 15 см., довжина 30 см., кожна; металеві дверцята розмірами: висота 30 см., ширина 30 см., з надписом «М3», що належать потерпілій ОСОБА_6 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, смт Нові Санжари, пл. Перемоги, 1, повернути власнику ОСОБА_6 ;
- дві частини дерев`яної кухонної дошки, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, смт Нові Санжари, пл. Перемоги, 1, - знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1