Дата документу 04.10.2021 Справа № 310/4754/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1588/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/2068/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28.07.2021 року про продовження терміну дії запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянська Запорізької області, громадянина України, українця, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що суддею було проігноровано заявлене ним клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою захисника та всупереч його бажанню розглянуто питання про продовження строку тримання під вартою за участю призначеного центром з надання безоплатної вторинної допомоги захисника ОСОБА_9 . Вказував на недопустимість доказів та свою невинуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Згідно ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Так, обвинувачений не ставив питання про розгляд поданої ним апеляційної скарги за його участі, належним чином повідомлявся про час та місце призначення апеляційного розгляду. Прокурор наполягав на проведенні апеляційного розгляду за відсутності обвинуваченого, захисник просив відкласти судове засідання та забезпечити участь обвинуваченого в судовому засіданні апеляційного суду.

Проте, з метою дотримання розумних строків розгляду вказаної апеляційної скарги, враховуючи відсутність клопотання обвинуваченого щодо особистої участі в судовому засіданні апеляційного суду, участь в судовому засіданні захисника обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду на іншу дату.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та наполягав на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням у вчинені передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.307 КК злочинів ОСОБА_8 , відносно якого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурором в судовому засіданні було заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що прокурором доведено існування у даній справі ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я особи. Покарання за вчинення кримінальних правопорушень, що ставиться в провину ОСОБА_8 передбачає позбавлення волі на строк до десяти років. Крім того, відсутні відомості про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б могли слугувати стримуючим фактором та сприяти дотриманню ним належної процесуальної поведінки.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, розгляд даного кримінального провадження по суті триває, всі свідки судом ще не допитані, а відтак, враховуючи, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, колегія суддів доходить висновку, що перебуваючи на волі обвинувачений, з метою викривлення фактичних обставин справи, може вчинити певні дії за для впливу на свідків, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.
Крім того, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочини різної тяжкості, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, втім знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, що вказує на схильність останнього до протиправної поведінки, а відтак і вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_8 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції його права на захист є безпідставним, оскільки приймаючи рішення про необхідність доручення Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 судом вірно враховано всі вимогу законодавства щодо порядку та строків розгляду даного клопотання, взято до уваги фактичні обставини провадження, які, безумовно, вказували на необхідність прийняття такого рішення.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, захисник ОСОБА_9 , який діяв на підставі доручення, до початку судового засідання був ознайомлений з матеріалами справи, тобто володів достатнім об`ємом інформації щодо обставин даного кримінального провадження для забезпечення захисту прав обвинуваченого в ньому. Під час розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою діяв виключно в інтересах обвинуваченого, наполягав на застосуванні більш м`якого запобіжного заходу та звільненні останнього з-під варти.

Не знайшли свого підтвердження і посилання сторони захисту на неповідомлення судом адвоката ОСОБА_10 про час та місце судового засідання, в рамках якого було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які повноваження вказаної особи на участь в даному кримінальному провадження.

Твердження сторони захисту про порушення права обвинуваченого бути присутнім в залі судового засідання та приймати участь при розгляді клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою є недоречними, оскільки суд діяв в рамках положень ст.330 КПК, крім того ОСОБА_8 особисто виявив бажання залишити судове засідання та не приймати участь у подальшому його перебігу.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинуваченим фактично ставиться під сумнів допустимість доказів у даному кримінальному провадженні, однак зазначене не є предметом даного апеляційного розгляду та повинно бути вирішено судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно його невинуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не беруться колегією суддів до уваги, оскільки питання обґрунтованості висунутого обвинувачення може бути вирішено виключно при ухваленні судом першої інстанції відповідного процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Не є суттєвими і інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого, а отже не здатні вплинути на висновки суду щодо необхідності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Крім того, слід зазначити, що на момент даного апеляційного розгляду сплинув визначений судом строк дії оскаржуваної ухвали, а обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою на підставі ухвали Бердянського міськрайонного суду від 24.09.2021 року.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4