Провадження №: 1-кп/755/592/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000541 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
у Дніпровському районному суді м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000197 від 27 червня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У судовому засіданні представник потерпілого ПАТ «Інтеграл-Банк» за довіреністю ОСОБА_7 заявив клопотання про тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000541, а саме до речового доказу жорсткого диску WD 5000 ААDSs/nWCAV90491478, вилученого з робочого комп`ютера AsuS інвентарний номер 1490, обвинуваченого ОСОБА_5 , який знаходиться у матеріалах кримінального провадження №0000541 від 22 вересня 2015 року, досудове розслідування якого здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України, з можливістю зробити копію образу диска, з метою проведення комп`ютерно-технічного експертного дослідження. Просив надати тимчасовий доступ прокурору другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу генерального прокурора ОСОБА_6 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що під час судового розгляду 13 травня 2021 року у своїх показаннях, попри наявні в матеріалах кримінального провадження копії документів з електронною перепискою, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав. Вказав, що не знайомий із представником «Meinl Bank AG» ОСОБА_10 , з нею не спілкувався, щодо підготовки та укладення договорів переписки з нею засобами електронної пошти не вів, її адреси електронної пошти не знає.

Банк вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 не відповідають дійсності.

Захисником обвинуваченого також поставлено під сумнів допустимість доказів у вигляді документів щодо електронної переписки ОСОБА_5 та представника «MeinlBank AG» ОСОБА_11 , наданої слідчому СБУ іншим представником цього банку - ОСОБА_12 .

Враховуючи вищезазначене, з метою встановлення факту спілкування ОСОБА_5 з представниками «Meinl Bank AG» з приводу кредитування компанії «Chelten Business LLP», Банком отримана наступна інформація.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження №0000541 від 22 вересня 2015 року, у межах якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст.27, ч.5 ст. 191 КК України.

У матеріалах зазначеного кримінального провадження знаходиться жорсткий диск WD 5000 ААDS s/n WCAV90491478 із робочого комп`ютера ОСОБА_5 AsuS, інвентарний номер 1490, який вилучений на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду від 08 грудня 2016 року, під час обшуку, проведеного в Банку 21 грудня 2016 року (копії ухвали суду та протоколу обшуку додаються) в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000248 від 02 жовтня 2015 року.

14 лютого 2017 року кримінальне провадження за №0000248 за рішенням прокурора булооб`єднано в одне з кримінальним провадженням №0000541 (копія постанови прокурора додається).

Після судового розгляду 13 травня 2021 року, коли ОСОБА_5 під час допиту свою вину не визнав, Банк, як потерпіла сторона отримав доступ до матеріалів кримінального провадження №0000541 і впевнився, що жорсткий диск WD 5000 ААDS s/n WCAV90491478 із робочого комп`ютера ОСОБА_5 AsuS, інвентарний номер 1490, знаходиться в матеріалах означеного провадження.

Банк вважає, що жорсткий диск WD 5000 ААDS s/n WCAV90491478 із робочого комп`ютера Лазанчука В.А. AsuS, інвентарний номер 1490, інвентарний номер 1490 може містити дані щодо електронного листування між ОСОБА_5 з представниками «Meinl Bank AG» - ОСОБА_10 та іншими, щодо підготовки, укладення і обслуговування кредитного договору між «MeinlBank AG» і «Chelten Business LLP», договору застави між Банком та «MeinlBank AG», тобто підтвердити наступні факти по справі:

1) обвинувачений знав представника «MeinlBank AG» - ОСОБА_13 , спілкувався із нею по телефону та засобами електронної пошти;

2) робив все для укладення вищеозначених договорів, тобто приймав пряму безпосередню участь у цьому (буде зрозуміла його роль).

Банк також вважає, що зазначений жорсткий диск може містити важливу інформацію, на підставі якої за допомогою проведення комп`ютерно-технічного експертного дослідження може буде встановлено всебічно, повно та об`єктивно причетність ОСОБА_5 до обставин, що йому інкримінуються.

Прокурор та представник цивільного позивача підтримали клопотання і просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_14 заперечував проти задоволення клопотання з тих підстав, що воно подане неуповноваженою особою, оскільки представник потерпілого не має права звертатися до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до речей і документів, так як на теперішній час він не є стороною кримінального провадження. Також у представника потерпілого немає дозволу на розголошення таємниці досудового розслідування, яка стала йому відома під час ознайомлення з матеріалами провадження № 0000541, а тому він не мав права звертатись з указаним клопотанням до суду, так як останнє містить в собі дану таємницю (інформацію про речовий доказ). Крім того, потерпілий у даному провадженні був поінформований про існування даного диску під час досудового розслідування, але про отримання доступу до нього не заявляв, а тому відсутні причини, через які доступ не був здійсненний під час досудового розслідування. Захисник посилався і на те, що у суду відсутня будь-яка належна доказова інформація про те, що в об`єкті доступу не тільки міститься, а і може міститися інформація про листування між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , а жорсткий диск не може апріорі містити в собі оригінали листування за допомогою електронної пошти між указаними особами. А тому вважає заявлене клопотання необґрунтованим та не законним.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав захисника у повному обсязі.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Згідно п. 1 ч. 3, ч. 4, 5 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З положень ст. 159 КПК України вбачається, щотимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно вимог ч. 2 ст. 160 КПК України, у клопотанні зазначаються: 1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; 2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 5) значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; 7) обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Згідно ч. 2 ст. 333 КПК України під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що кримінальне процесуальне законодавство містить вимоги щодо суб`єкту подання клопотання (ч. 1 ст. 160 КПК України), вичерпний перелік вимог до відомостей, які мають бути зазначені у клопотанні про тимчасовий доступ до речей і документів (ч. 2 ст. 160 КПК України), а також покладає на сторону, яка звертається з таким клопотанням, обов`язок обґрунтувати наявність передбачених законом підстав для надання тимчасового доступу (ч. 5 ст. 163 КПК України) та довести існування причин, через які він не був здійснений під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 333 КПК України).

Сторони кримінального провадження, згідно п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України, з боку обвинувачення: слідчий, дізнавач, керівник органу досудового розслідування, керівник органу дізнання, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники

Такі винятки передбачені ст. 338, 340 КПК України.

Так, згідно ч. 3 ст. 338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 340 КПК України, у разі відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді головуючий роз`яснює потерпілому його право підтримувати обвинувачення в суді.

На підставі цього та з урахуванням ч. 3 ст. 340 КПК України, потерпілий, який погодився підтримувати обвинувачення в суді, користується всіма правами сторони обвинувачення під час судового розгляду.

У інших випадках потерпілий не наділений правами сторони обвинувачення, зокрема і при зверненні до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, та користується лише своїми правами, визначеним ст. 56 КПК України. Водночас за ч. 4 ст. 58 КПК України, представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Зважаючи на те, що у вказаному кримінальному провадженні прокурор не змінював та не відмовлявся від пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, представник потерпілого не є стороною кримінального провадження, він не має права звертатись до суду із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. Між тим подання представником потерпілого клопотання з проханням надати право тимчасового доступу прокурору є неприпустимим, оскільки порушує вимоги ч. 1 ст. 22 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Також суд наголошує, що при вирішенні питання про надання тимчасового доступу до речей та документів на стадії судового розгляду, суд має встановити причини неможливості отримання доступу до запитуваних документів на досудовому розслідуванні.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 червня 2019 року за № 0000197, а ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 червня 2020 року на підставі обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 призначено судовий розгляд. На даний час кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів. Під час досудового розслідування ні представником потерпілого, ні прокурором не було здійснено будь-яких заходів, спрямованих на отримання інформації з вказаного речового доказу. Причин неможливості отримання запитуваного диску та інформації з нього на стадії досудового розслідування судом не встановлено.

Водночас досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження № 0000541, у межах якого ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, та де містить речовий доказ, тимчасовий доказ до якого просить представник потерпілого, здійснюється ще з 22 вересня 2015 року.

Більше того, положеннями ст. 222 КПК України встановлено що відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим.Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.

З цього приводу колегія суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 575/27915/19-к (провадження № 51-3811км19) висловилась щодонеобхідності враховувати специфіку та особливості правового статусу такого об`єкта тимчасового доступу до речей і документів, як матеріали кримінального провадження. По-перше, такі матеріали збираються у кримінальному провадженні з метою використання їх як доказів обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а відсутність їх у кримінальному провадженні внаслідок виїмки не даватиме можливості органу досудового розслідування здійснювати свою діяльність із виконання завдань, визначених законом.

По-друге, варто зважати на особливості регулювання недопущення розголошення відомостей досудового розслідування згідно зі ст. 222 КПК. А тому питання про надання дозволу на вилучення матеріалів кримінального провадження слідчий суддя має вирішувати з особливою ретельністю та у кожному конкретному випадку з урахуванням вимог співмірності такого ступеня втручання у досудове розслідування, обов`язково зваживши, як це може вплинути на хід досудового розслідування, повноту й об`єктивність встановлення обставин кримінального правопорушення, а також інтереси учасників кримінального провадження - як у кримінальному провадженні, у межах якого розглядається клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, так і у кримінальному провадженні, про вилучення якого заявлено клопотання.

Розглядаючи клопотання представника потерпілого, суд бере до уваги, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000541 ще триває, а представником потерпілого у клопотанні не наведено переконливих доводів того, що жорсткий диск дійсно місить чи може містити інформацію щодо електронного листування між ОСОБА_5 з представниками «Meinl Bank AG» - ОСОБА_10 та іншими, щодо підготовки, укладення і обслуговування кредитного договору між «Meinl Bank AG» і «Chelten Business LLP», договору застави між Банком та «Meinl Bank AG».

Суд також звертає увагу, що у матеріалах кримінального провадження № 0000197, які наразі досліджуються судом, є документи щодо електронної переписки ОСОБА_5 та представника «Meinl Bank AG» ОСОБА_11 , наданої слідчому СБУ іншим представником цього банку - ОСОБА_12 , незважаючи на те, що оцінку суд їм надасть у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, у відповідності до ч. 1 ст. 89 КПК України.

Таким чином, подане неуповноваженою особою клопотання та надані у судовому засіданні доводи не містять будь-яких обґрунтованих даних, які можуть бути підставою для надання тимчасового доступу до речей і документів.

На підставі викладеного та з метою запобігання розголошенню таємниці досудового розслідування,суд доходить до висновку, що у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про тимчасовий доступ до документів необхідно відмовити.

Керуючись ст. 22, 159-163, 333, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_7 про надання тимчасового доступу прокурору у кримінальному провадженні до речового доказу, який знаходиться у кримінальному провадженні № 0000541 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 26 листопада 2021 року о 12 год 00 хв.
Головуюча суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3