Справа 303/5564/20
Провадження 1-кп/303/206/21
Номер рядка стат. звіту - 102
У Х В А Л А

21 вересня 2021 року м. Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в особі головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2016 року за №001389 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт.Вишково Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.4 ст.296, ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ч.2 ст.147 КК України,
та
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с.Костриньска Розтока В.Березнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України,
з участю: прокурора ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2016 року за №001389, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.4 ст.296, ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ч.2 ст.147 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі вказаного обвинувального акта, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає всім вимогам КПК України, підстави для закриття провадження чи повернення обвинувального акту відсутні.

- 2 -
Представник потерпілого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підтримав позицію прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам КПК України і вважає, що його можливо призначити до судового розгляду.
Потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 подали до суду заяви з проханням провести судовий розгляд у даному кримінальному провадженні без їхньої участі.
Інші потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися повторно. Переважна більшість судових повісток, які були направлені потерпілим, були повторно повернуті до суду з відмітками відділень поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання". Зазначене вказує на те, що у обвинувальному акті адреси місця проживання вказаних потерпілих, ймовірно, зазначені неправильно, що позбавляє можливості суд належним чином повідомити цих осіб про час і місце проведення підготовчого судового засідання. Крім цього, потерпілі, при бажанні, протягом тривалого часу мали можливість отримати інформацію щодо розгляду даного кримінального провадження безпосередньо в суді або на офіційному сайті Мукачівського міськрайонного суду. Тому, з врахуванням думок учасників підготовчого судового засідання, які з`явилися, суд прийшов до висновку, що підготовче судове засідання у даній справі необхідно провести без участі потерпілих.
Обвинувачений ОСОБА_3 зазначив, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам українського законодавства, оскільки він юридично необізнаний, бажає, щоб з цього приводу детально висловився захисник.
Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону, бажає, щоб з цього приводу висловився захисник.
Захисник ОСОБА_8 вказав, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні не може бути призначено, а обвинувальний акт слід повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, про що подав письмове клопотання, яке вмотивував наступним.
Згідно ч.3 ст.283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Проте, ані обвинувальний акт, ані реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001389 не містять відомостей про факт та дату закінчення досудового розслідування (відсутні дані щодо внесення прокурором відомостей про закінчення досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань), що не дає можливості підтвердити як сам факт закінчення досудового розслідування, так і визначити строки його проведення чим, в тому числі, порушуються засади кримінального провадження щодо його законності та права на захист обвинувачених.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити: "виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення".
У відповідності до вимог п.1 ч.3 ст.42 КПК України, обвинувачений має право, у тому числі, знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
Як вбачається з наданого обвинувального акту, останній не відповідає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а саме: слідчий при складанні обвинувального акту не в повному обсязі, формулює обвинувачення, а обвинувальний акт має суттєві протиріччя.
Зокрема, ОСОБА_3 , згідно обвинувального акта, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, тобто у «діях, передбачених частинами першою, другою або третьою статті 296 ККУ, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень». При цьому, у обвинувальному акті, у частині формулювання вказаного обвинувачення ОСОБА_3 , відсутні будь-які відомості щодо факту нанесення або намірів нанесення тілесних ушкоджень потерпілим

- 3 -
або третім особам. Не вказано у обвинувальному акті які саме засоби (предмети) ніби були заздалегідь заготовлені ОСОБА_3 для нанесення саме тілесних ушкоджень, а також особи або категорія осіб, яким вказані тілесні ушкодження повинні були наноситись або нанесені. При цьому в обвинувальному акті зазначено, що: «перебуваючи в приміщенні закладу «Роял Лото», з хуліганських мотивів та з метою пошкодження майна даного закладу ...», тобто стороною обвинувачення, як мета протиправних дій, визначено «пошкодження майна», що суперечить диспозиції ч.4 ст.296 КК України і робить незрозумілим обвинувачення у цій частині як для обвинуваченого так і для захисту. Отже, при формулюванні обвинувачення наводяться обставини вчиненого злочину, які не відповідають диспозиції інкримінованої статті, або не повно викладеними є фактичні обставини, що унеможливлює повноту судового розгляду.
Щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.345 КК України, згідно обвинувального акта у вказаній частині «на місце вчинення протиправних дій були викликані працівники Мукачівського MB УМВС України в Закарпатській області, у тому числі начальник MB ОСОБА_18 , члени слідчо-оперативної групи Мукачівського MB та інші працівники Мукачівського МВ». У подальшому, в обвинувальному акті описуються встановлені, на думку сторони обвинувачення, обставини протиправних дій ОСОБА_3 по відношенню до співробітників правоохоронних органів, зокрема: «У тому числі, усвідомлюючи факт вчинення злочинних дій та бажаючи уникнути притягнення до кримінальної відповідальності за його вчинення, одночасно декілька представників організації з метою зупинення ОСОБА_18 направили наявну у них автоматичну зброю та кулемети безпосередньо на нього. З урахуванням агресивної поведінки значної кількості озброєних осіб та наявної інформації про попередньо вчинені ними злочинні дії, ОСОБА_18 та інші присутні на місця події працівники МВ сприйняли викладену погрозу вбивством як реальну».
При цьому в обвинувальному акті ОСОБА_18 не значиться серед потерпілих; не вказані дані співробітників правоохоронних органів, яким «погрожували» і які є (якщо є) потерпілими від вказаних протиправних дій; не вказано чи був серед «декількох представників організації» ОСОБА_3 ; декілька разів згадуються протиправні дії ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які не є обвинуваченими у даному кримінальному провадженні (відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею).
Щодо обвинувального акту в частині обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, у даній частині зазначено: «Безпосередньо після оголошення зазначеної вимоги ОСОБА_3 , невстановлена особа з числа представників ДУК ВПР «Правий сектор» відкрила з вогнепальної зброї вогонь; ...до вказаних протиправних дій приєднались інші представники «Правого сектору»». У даній частині обвинувачення, серед встановлених фактичних обставин не вказано відомостей про те, що до відкриття вогню з вогнепальної зброї має відношення ОСОБА_3 або про те, що він брав у цьому участь. Згідно обвинувального акта в даній частині: «В ході обстрілу з використанням автоматичної зброї, ручних гранатометів та гранат зазначеними вище особами знищено службові автомобілі - Мукачівського МВ УМВС України «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », УДАІ УМВС України в Закарпатській області «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », які повністю згоріли на місці події, а також частково пошкоджено службові автомобілі Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області - «ГАЗ 33213», державний реєстраційний номер « НОМЕР_3 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_4 », «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер « НОМЕР_5 », «Богдан - ISUZU А-09212», державний реєстраційний номер « НОМЕР_6 », а також службовий автомобіль НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області «Хюндай», державний реєстраційний номер « НОМЕР_7 », та інші автомобілі («ВАЗ- 2114» д.н. НОМЕР_8 , «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_9 тощо).» При цьому жоден з вищевказаних підрозділів МВС не визнаний у обвинувальному акті потерпілим. Незрозумілим, виходячи з вказаних у обвинувальному акті обвинувачень, є те чи має якесь

- 4 -
відношення до «вищевказаних осіб» ОСОБА_3 . Таким чином, у вказаній частині обвинувального акту немає жодного встановленого стороною обвинувачення факту безпосереднього здійснення протиправної діяльності ОСОБА_3 .
Оскільки формулювання обвинувачення та фактичні обставини, викладені стороною обвинувачення, щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_21 за скоєння правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.345, ч.2 ст.194 КК України за текстом є фактично ідентичними - всі недоліки і невідповідності обвинувального акту, вказані у п.2 даного клопотання щодо обвинувачення ОСОБА_3 є ідентичними таким же у частині обвинувачення ОСОБА_22 .
Згідно обвинувального акту, кримінальним правопорушенням завдано шкоду на суму 10312650 грн. Однак, виходячи зі змісту обвинувального акту незрозуміло походження вказаної суми шкоди, а також яке саме правопорушення мається на увазі.
Зокрема, про нанесену майнову шкоду у обвинувальному акті вказується: у частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.296 КК України розмір шкоди вказаний у сумі 73170 грн.; у частині обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_21 за правопорушення, передбачене ч.2 ст.194 КК України розмір шкоди, завданої УМВС України в Закарпатській області «понад 1 млн. грн.» та громадянину України ОСОБА_16 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 - 2906 грн. Таким чином у тексті обвинувального акту згадується про збитки (шкоду), ніби завдані обвинуваченими різними правопорушеннями у різний час та різним потерпілим (в тому числі не вказаним в обвинувальному акті) на загальну суму близько 1 млн. гривень. Виходячи з викладеного незрозумілим є твердження у підсумковій частині обвинувального акту про те, що сума шкоди складає 10 млн. грн.
Згідно вищевказаного обвинувального акту, потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, серед інших є ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, відомості про вказану особу відсутні як в тексті обвинувального акту так і у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який до нього додано. Таким чином, незрозуміло, яким чином, ким та яким кримінальним правопорушенням вказаній особі завдано шкоди, а також на підставі чого вказана особа визнана потерпілою і чи має вона взагалі якесь відношення до вказаного кримінального провадження.
Крім цього, в обвинувальному акті інформація про судимість ОСОБА_3 є безпідставною та упередженою, оскільки вона є погашеною.
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, після виступу захисника підтримали клопотання захисника щодо необхідності повернення обвинувального акта прокурору.
Заслухавши думки прокурора, представника потерпілого, обвинувачених, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
У відповідності до вимог статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог статті 8 Конституції України та статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам,

- 5 -
передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Згідно вимог ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а такою юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
У відповідності до вимог ч.1 ст.56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право : 1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; 2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування; 3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; 4) заявляти відводи та клопотання; 5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла; 6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати; 7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом; 8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг; 9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження; 10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом; 11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі ст.290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; 12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала); 13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; 14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно вимог ч.2 ст.56 КПК України, під час досудового розслідування потерпілий має право: 1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим; 2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; 3) подавати докази на підтвердження своєї заяви; 4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі; 5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.
Відповідно до вимог ч.3 ст.56 КПК України, під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право: 1) бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду; 2) брати участь у судовому провадженні; 3) брати участь у безпосередній перевірці доказів; 4) підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення; 5) висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, а також висловлювати свою думку при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) знайомитися з судовими рішеннями, журналом судового засідання і технічним записом кримінального провадження в суді; 7) оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому

- 6 -
цим Кодексом.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити відомості, зокрема про виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до частини першої статті 337 Кримінального процесуального кодексу України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» ; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії»).
У даному обвинувальному акті виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 за ч.4 ст.296 КК України, сформульовано як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, пов`язані з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, та іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, а також з застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене в складі групи осіб, в приміщенні ПП «Роял Лото», у той час як у диспозиції, вказаної у відповідності до формулювання ч.4 ст.296 КК України, кваліфікація даного злочину може містити або особливу зухвалість або винятковий цинізм, а не і те й інше одночасно. Також хуліганство може містити дії, пов`язані з опором представникові громадськості, який виконує обов`язки з охорони громадського порядку, чи іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії, а не і те і інше.
Згідно обвинувального акту, фактичне застосування членами групи зазначених предметів молотів створило реальну небезпеку для представників адміністрації, працівників та відвідувачів закладу. Усвідомлюючи небезпеку ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та відвідувачі закладу вимушено припинили дії з протидії хуліганському нападу.
Однак, ОСОБА_24 та відвідувачі закладу потерпілими не визнано.
У даному обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванні обвинувачення за ч.4 ст.296 КК України вказано, що діями ОСОБА_26 та іншими членами групи, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження, було заподіяно шкоду ПП «Роял Лото» на загальну суму 73160 грн., однак потерпілим дане підприємство не зазначено.
Згідно правової кваліфікації та формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення ч.1 ст.279 КК України, вони обвинувачуються в умисному блокуванні транспортних комунікацій шляхом влаштування перешкод, яке порушило нормальну роботу транспорту або створювало небезпеку для життя людей, або настання інших тяжких наслідків.

- 7 -
Тобто, в обвинувальному акті вказано у повному обсязі диспозицію ч.1 ст.279 КК України, а не конкретні наслідки блокування транспортних комунікацій, зокрема, які саме і які інші настали тяжкі наслідки внаслідок злочинних дій обвинувачених.
Також в обвинувальному акті не вказано які саме особи є потерпілими за ч.1 ст.279 КК України.
В обвинувальному акті при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванні обвинувачення за ч.1 ст.345 КК України, тобто погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вказано, що на місце протиправних дій були викликані працівники Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області, у тому числі начальник МВ ОСОБА_18 , члени слідчо-оперативної групи Мукачівського МВ та інші працівники Мукачівського МВ. ОСОБА_19 з наявного у нього ручного кулемета зробив декілька пострілів вгору та в бік ОСОБА_18 та працівників МВ, які прибули разом з ним. Усі присутні на місці події інші особи представники 1 Збат ДУК ВПР «Правий Сектор», в тому числі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , також продовжували демонструвати наявну у них автоматичну зброю та, направивши її в бік працівників міліції, погрожували її використанням.
Однак, в обвинувальному акті не вказано які саме працівники поліції є потерпілими за злочином, передбаченим ч.1 ст.345 КК України, а начальник Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_18 не зазначений як потерпілий.
Відповідно до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, тобто погроза вбивством, насильством або знищенням чи пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, вказано, що діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також умисно пошкоджено та знищено майно.
Зокрема, в ході обстрілу з використанням автоматичної зброї, ручних гранатометів та гранат ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інші представники 1 Збат ДУК ВПР «Правий Сектор» знищили службові автомобілі Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , УДАІ УМВС України в Закарпатській області «Фольксваген Пассат», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , які повністю згоріли на місці події, а також частково пошкодили службові автомобілі Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області «ГАЗ 33213», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , «Тойота Пріус», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , «Богдан ISUZU А-09212», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , а також службовий автомобіль НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області «Хюндай», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та інші автомобілі УМВС України в Закарпатській області.
У обвинувальному акті зазначено, що за результатами вчиненої членами організованої групи стрілянини тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості отримали 7 працівників правоохоронних органів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_14 та легкі тілесні ушкодження - ОСОБА_28 (аркуші 21, 52, 64 обвинувального акта).
У той же час відповідно до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення вказано, що на спричинено тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості 12 особам (а.58, 70).
Також, відповідно до викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення вказано, що від уражень кулями та осколками гранат було спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , які не заявили матеріальних претензій. Ураження кулями та осколками гранат

- 8 -
додатково спричинено шкоду майну АЗС «Народна», автозаправочних станцій, прилеглих автосалонів та магазинів, які також не заявили матеріальних претензій.
Всупереч вимогам ч.1 ст.55 КПК України, у обвинувальному акті не зазначені як потерпілі громадяни ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_35 , не вказано дат та місць їх народження, громадянства.
Не вказано як потерпілих і юридичних осіб : АЗС «Народна», автозаправочні станції, автосалони та магазини (неконкретизовано, які саме).
Посилання на те, що ці фізичні і юридичні особи не заявили матеріальних претензій є необґрунтованим, оскільки ч.2 ст.194 КК України не відноситься до тих, кримінальне провадження в яких проводиться у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.
Натомість в обвинувальному акті зазначений як потерпілий ОСОБА_23 , однак жодного посилання від якого саме кримінального правопорушення та при яких обставинах йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди обвинувальний акт не містить.
Обставини, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, щодо знищення та пошкодження автомобілів є неконкретизованими (не вказано, які автомобілі повністю знищені, їх вартість, які саме пошкодження нанесені іншим транспортним засобам, можливість та вартість відновлювального ремонту) і містять розбіжності стосовно ідентифікації інших автомобілів. Зокрема, за ч.2 ст.194 КК України вказано : «інші автомобілі УМВС України в Закарпатській області», а за ч.2 ст.345 КК України : «інші автомобілі («ВАЗ-2114» д.н. НОМЕР_8 «Шкода Октавія» д.н. НОМЕР_9 тощо)».
А тому суд прийшов до переконання, що в частині обвинувачення за ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 та ч.2 ст.194 КК України воно є неконкретизоване, що є порушенням вимог п.1 ч.3 ст.42 КПК України, а внаслідок цього і порушенням права обвинуваченого на захист у пред`явленому обвинуваченні, що гарантується п.3 ч.3 ст.42 КПК України.
Вказане неконкретизоване обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , порушує вставлене законом його право детально знати у вчиненні яких кримінальних правопорушень і за яких обставин вони обвинувачуються, а також права потерпілих знати сутність підозри та обвинувачення, висунутого обвинуваченим, розмір шкоди, завданої злочинними діями обвинувачено стосовно кожного з потерпілих.
Зокрема, про нанесену майнову шкоду у обвинувальному акті вказується: у частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.4 ст.296 КК України розмір шкоди вказаний у сумі 73170 грн. в результаті пошкодження лотерейних терміналів ПП «Роял Лото»; у частині обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_21 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, розмір шкоди, завданої УМВС України в Закарпатській області понад 1 млн. грн. та громадянину України ОСОБА_16 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 - 2906 грн. Таким чином у тексті обвинувального акту згадується про збитки (шкоду), завдані обвинуваченими різними правопорушеннями у різний час та різним потерпілим (в тому числі не вказаним в обвинувальному акті як потерпілі) на загальну суму понад 1 (один) млн. грн. (аркуші 41, 42 обвинувального акта).
Одночасно, згідно заключної частини обвинувального акту, кримінальним правопорушенням завдано шкоду на суму 10312650 (десять мільйонів триста дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень (а.71). У той же час, у обвинувальному акті не зазначено конкретно з яких складових вирахувана вказана сума шкоди, а також яке саме правопорушення мається на увазі.
Отже, всупереч вимогам п.7 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт не містить конкретних даних про розмір шкоди, завданої кожним кримінальним правопорушенням, кожним з обвинувачених, кожному з потерпілих, а вказано лише її загальний розмір, який містить суттєві розбіжності, що порушує як права обвинувачених на захист, так і права потерпілих на

- 9 -
відшкодування завданої шкоди.
Частина 2 статті 291 КПК України має прямий, конкретний і категоричний характер щодо обов`язкової наявності у обвинувальному акті необхідних відомостей, вона не містить жодних виключень.
Згідно з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.4 ст.296, ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ч.2 ст.147 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, не відповідає вимогам ст.ст.42 та 55, пунктів 3, 7 ч.2 ст.291 КПК України та не у повній мірі відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.
Тому вказаний обвинувальний акт з додатками необхідно повернути прокурору.
Керуючись ст.ст.314, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта прокурору задовольнити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2016 року за №001389, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.4 ст.296, ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263, ч.2 ст.147 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.279, ч.1 ст.345, ч.2 ст.345, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України, з додатками повернути прокурору Закарпатської обласної прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1