Провадження № 1-кс/344/8120/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з вказаною скаргою, в якій просила скасувати постанову слідчої СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , зобов`язати слідчу СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.384 КК України та скласти та повідомити (за погодженням з прокурором) про підозри особам, зазаначеним у клопотанні від 23.11.2021 року в термін один місяць.

Скаржник в судовому засіданні скаргу підтримала, просила задоволити.

Слідча в судове засідання не з`явились, подала заяву про розгляд скарги без її участі, просила відмовити у задоволенні скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, приходить до наступного.

Дослідивши скаргу, заяву слідчий суддя приходить до наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву такою, що містить відомості про кримінальне правопорушення, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то обставини викладені в них не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язковими для внесення до ЄРДР.

Системний аналіз положень ст.ст.214, 303 КПК України, свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність дізнавача, слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Івано-Франківського РУП ГУНП України в Івано-Франківській області перебуває кримінальне провадження №0002234 від 02.07.2019 року, внесене до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 189, ч.1 ст. 365-2 КК України.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 звернулася до Івано-Франківської окружної прокуратури із заявою-клопотанням про додаткову кваліфікацію кримінального правопорушення за ст. 384 КК України, у зв`язку з чим просила внести відомості за її заявою до ЄРДР; повідомити та вручити підозри згідно чинного законодавства з відповідною кваліфікацією щодо вчинених особами злочинів.

Постановою слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання від 14.12.2021 року в задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002234 від 02.07.2019 року щодо додаткової кваліфікації та повідомлення особам про підозру в порядку ст.ст. 276-279 КПК України відмовлено.

У ч.1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Крім того, відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим, дізнавачем або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст. 22 КПК України органом досудового розслідування.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Отже у скаржника відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією КК України.

Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до ЄРДР, вирішується саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

При цьому в ч.5 ст. 40 КПК України вказано, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що з аналогічною скаргою ОСОБА_3 вже зверталася до суду, і її доводам слідчим суддею вже було надано відповідну правову оцінку, у зв`язку з чим відмовлено у її задоволенні (ухвала слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.12.2021 у справі №344/20674/21).

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , та зобов`язання вчинити дії задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303, 306, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Довідка: Повний текст ухвали виготовлено 29.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1