У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 жовтня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2021 року, якою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурово Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України

- обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 26.11.2021 року включно з визначенням застави в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч ) гривень
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
____________________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/830 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_8
Категорія: оскарження ухвали с/с Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 26.11.2021 року включно з визначенням застави в сумі 750 000 (сімсот п`ятдесят тисяч ) гривень
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник, який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 вважає, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України не обгрунтована.

Також, зазначає, що стороною обвинувачення ризики, визначені ст. 177 КПК України недоведені.

На думку захисника, у суду були підстави для обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 07.09.2021р. на виконання спільного заздалегідь розробленого злочинного плану, виконуючи вказівки ОСОБА_10 , перебуваючи в с. Красне, Скадовського району, Херсонської області, маючи умисел на здійснення вербування людини, вчинене з метою експлуатації, пов`язаної з нелегальним перевезенням мігрантів, з використанням обману, для отримання згоди на його експлуатацію, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, довідавшись, що ОСОБА_11 , внаслідок збігу тяжких сімейних та матеріальних обставин, викликаних скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи, постійного джерела доходів, наявністю боргів, усвідомлюючи ці обставини, умисно, шляхом переконань, заохочень та матеріальної зацікавленості, використовуючи їх у своїх протиправних цілях став вчиняти дії, направлені на вербування та пропонувати останньому роботу пов`язану з морськими перевезеннями людей за кордоном.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Після вивчення матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину та доведеність існування заявлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зважаючи на вищевказані обставини, слідчий суддя застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки прийшов до висновку, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 слідчим суддею в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України).
Так, слідчим суддею взято до уваги, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № № 0000025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
Зауважено, що 28.09.2021р. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 149 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.
Така обгрунтованість підтверджується: витягом з ЄРДР № 0000025 від 23.02.2021р.; матеріалами наданими з ВБКОЗ УСБУ в Миколаївській області; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 ; протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_11 , а саме Інтернет-месенджеру «WhatsApp», переписки з ОСОБА_10 та інш.

Доводи сторони захисту щодо необгрунтованості підозри розглядались слідчим суддею та на них було зазначено, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність щодо того, що розуміючи наслідки вчиненого підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, та інших учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до дванадцяти років, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована сукупністю доказів вчинення підозрюваним умисного особливо тяжкого злочину та наявністю вказаних ризиків.
При цьому, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Тому більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, зазначеним в ч.1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта відносно того, що можливо застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід з огляду на наявність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання , не є слушними, оскільки досліджені судом дані про особу та обставини злочину в своїй сукупності доводять наявність ризиків, зазначених в клопотанні слідчого і не можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
З огляду на наведене апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
П о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.09.2021 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: