Єдиний унікальний номер судової справи 201/7759/20
Номер провадження 1-кп/201/220/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в рамках кримінального провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, -

встановив:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 21 січня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження за відповідним клопотанням прокурора на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту відповідно, строк дії якого закінчується 20.01.2022 року.

Під час судового розгляду прокурором ОСОБА_4 подані клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Виходячи з положень ст. ст. 199, 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Дотримуючись вимог ст. 184 КПК України, копії клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із додатками вручені стороні захисту та обвинуваченому у судовому засіданні 17 січня 2022 року та наданий передбачений законом час для підготовки до його розгляду.

Також копія клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вручена прокурором ОСОБА_4 стороні захисту та обвинуваченому завчасно, про що не заперечували останні.

Розгляд вказаних вище клопотань мав відбутися у судовому засіданні 18 січня 2022 року, однак стороною захисту заявлені та подані численні заяви про відвід головуючому судді, члену колегії суддів, колегії суддів, прокурору, а також заявлені клопотання про перенесення судового засідання, у задоволенні яких було відмовлено, однак сторона захисту самостійно покинула залу судового засідання, що позбавило суд об`єктивної можливості перейти до їх розгляду.

При цьому, 18 січня 2022 року на підставі ч. 1 ст. 330 КПК України колегію суддів постановлено ухвалу про тимчасове видалення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до початку судового розгляду з зали судового засідання у зв`язку із повторним порушенням порядку судового засідання.

У судове засідання, призначене на 19 січня 2022 року захисники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце його проведення, не з`явилися і про причини свого неприбуття суд не повідомили.

Захисники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 з`явилися у судове засідання 19 січня 2022 року, однак в подальшому після закінчення проголошеної перерви, у судове засідання не з`явилися.

Водночас, у судовому засіданні 19 січня 2022 року обвинувачений ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про проведення розгляду клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за його відсутності.

Отже, з огляду на вимоги ст. ст. 184, 199, 331 КПК України колегія суддів приходить до висновку про розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за відсутності належним чином повідомлених учасників судового провадження, та за відсутності обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в порядку ч. 1 ст. 330 КПК України тимчасово видалені до початку судового розгляду з зали судового засідання за повторне порушення порядку судового засідання.

З метою забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_8 представлений захисником ОСОБА_6 , призначеним в порядку ст. 53 КПК України на проведення окремої процесуальної дії.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор ОСОБА_4 посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 січня 2022 року.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

На думку прокурора ОСОБА_4 метою продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підтвердження заявленого у клопотанні ризику можливих спроб ОСОБА_7 переховуватися від суду, прокурор ОСОБА_4 посилається на те, що у разі визнання останнього винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, обвинуваченому може бути призначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Поряд із цим, підтвердженням обґрунтованості ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, на переконання прокурора, є наявність факту притягнення ОСОБА_7 в минулому до кримінальної відповідальності та засудження у 2013 році за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, за примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, що, з огляду на відсутність будь-яких інших позитивних характеристик, створює обвинуваченому відповідну негативну репутацію.
На думку прокурора, наведені обставини достатньою мірою підтверджують обґрунтованість та доведеність ризику того, що ОСОБА_7 , у разі відсутності запобіжного заходу, може здійснити подальші правопорушення та порушувати громадський правопорядок, тобто ризику визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У той же час, прокурор у своєму клопотанні вказує на те, що в рамках кримінального провадження №0000622 від 20.03.2020 року, яке перебуває на розгляді в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська, обвинуваченому ОСОБА_20 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби із застосуванням, як виконання обов`язку та засобу здійснення контролю за останнім, електронного засобу контролю. В подальшому, ухвалою суду від 16.03.2021 року зазначений запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту судом було змінено на особисте зобов`язання.
Разом з тим, приймаючи рішення про зміну запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання суд, зокрема, виходив з того, що судовий розгляд зазначеної справи перебуває у стадії завершення з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, та у справі вже допитані потерпілий та свідки.

В той же час, прокурор зазначає, що судовий розгляд справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0000095, який є предметом даного судового розгляду, лише тільки розпочинається. Справа перебуває на стадії початку судового розгляду і у ній тільки буде оголошено прокурором обвинувальний акт.

Тому, на думку сторони обвинувачення, це потребує продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, який стане відповідним запобіжником спробам незаконного впливу на потерпілу та свідків саме у цьому кримінальному провадженні та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків саме у цій справі, зокрема, прибувати до суду, а за необхідності до прокурора, не відлучатись з місця свого мешкання, утримуватись від спілкування із потерпілою, іншими обвинуваченими та свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон.

Також прокурор зазначив, що наведені вище обов`язки не були визначені ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2021 року, та визначені обов`язки за запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання не зможуть належним чином забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, необхідних для розгляду у розумні строки справи, яка розглядається Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

При цьому, прокурор у клопотанні посилався на те, що зміна запобіжного на інший більш м`який запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

В обґрунтування доводів клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор ОСОБА_4 посилався на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 січня 2022 року.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України.

На думку прокурора ОСОБА_4 метою продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду і вчинити інше кримінальне правопорушення.
На підтвердження продовження існування ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватися від суду прокурор зазначає про те, що 22.11.2021 року під час виходу суду до нарадчої кімнати для вирішення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати, залишив приміщення суду, при цьому залишив територію Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська самостійно, на автомобілі, який перебував у його користуванні, таким чином вдався до переховування від суду.
З метою виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року та взяття ОСОБА_8 під варту, оперативними працівниками з 24.11.2021 року по 09.12.2021 року щодня здійснювались виходи за останнім відомим суду місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою останній не перебував. Про інше місце мешкання ОСОБА_21 суду не повідомляв.
У судове засідання по зазначеному кримінальному провадженню, яке призначено було на 13.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Крім того, прокурором встановлено, що 23.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув за викликом в судове засідання по кримінальному провадженню за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (справа № 932/636/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив. Захисники обвинуваченого також не повідомили суд про причини неприбуття ОСОБА_8 .
29.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув за викликом у судове засідання до Дніпровського апеляційного суду з розгляду апеляційної скарги його захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_22 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року, при цьому ані обвинувачений, ані його захисники не повідомили про причини неприбуття обвинуваченого до суду.
30.11.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув за викликом у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ч. 3 ст. 187 КК України (головуючий суддя ОСОБА_23 , справа № 932/1279/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив. Захисники обвинуваченого також не повідомили суд про причини неприбуття ОСОБА_8 .
02.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув за викликом у судове засідання до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська для розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням за ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України (головуючий суддя ОСОБА_24 , справа № 932/2545/20), про поважність причин свого неприбуття суд не повідомив.
Захисник ОСОБА_13 у зазначене вище судове засідання також не з`явилася, подала до суду клопотання про неможливість прибуття обвинуваченого ОСОБА_8 до суду у зв`язку із перебуванням останнього на лікуванні. При цьому, у своїй заяві зазначила, що самостійно ОСОБА_8 не в змозі подати заяву про відкладення розгляду справи та надати відомості про поважність причин його неявки у зв`язку із ускладненим станом здоров`я та перебуванням у лікарні. В якому саме лікувальному закладі перебуває обвинувачений, захисником повідомлено не було.
У судове засідання з розгляду цього ж кримінального провадження, який був призначений на 09.12.2021 року ОСОБА_8 також не прибув, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Захисник ОСОБА_13 у зазначене вище судове засідання також не з`явилася, надіслала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначила про те, що причиною неприбуття в судове засідання ОСОБА_8 02.12.2021 року є те, що останній у період з 22 листопада 2021 року по 03 грудня 2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у «Клінічній лікарні швидкої медичної допомоги із діагнозом: «Перелам н/3 правої гомілки»», на підтвердження чого додала до свого клопотання фотокопію довідки № 14126. В цьому ж клопотанні захисник ОСОБА_13 зазначила, що 07.12.2021 року у ОСОБА_8 погіршилося загальне самопочуття, підвищилася температура та він продовжує перебувати на лікуванні.
У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_8 двічі не з`явився до суду без поважних причин, судом було постановлено ухвалу про привід.

Вказані обставини є також свідченням порушення обвинуваченим ОСОБА_8 покладеного на нього процесуального обов`язку прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк, заздалегідь повідомити суд про це, що передбачено п. п. 1, 2, ч. 7 ст. 42 КПК України та пов`язаного із застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді застави, а отже є порушенням умов застосованого запобіжного заходу.

Крім того, 02 вересня 2021 року за результатами розгляду клопотання прокурора про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, ухвалою суду клопотання було задоволено, однак судом визначено заставу у розмірі 237 900 гривень. 06 вересня 2021 заставу було внесено та ОСОБА_8 звільнено з-під варти. Отже, з огляду на положення ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який на цей час діє, оскільки судом не ухвалювалось рішення про скасування запобіжного заходу або його зміну, а положеннями Кримінального процесуального кодексу України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Також прокурор зазначає, що за приписами ст. 178 КПК України, суд, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих стороною кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінювати, у тому числі дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

14 грудня 2021 року обвинувачений ОСОБА_8 знов не прибув у судове засідання з розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, що перебуває на розгляді Жовтневого райсуду (справа 932/1279/20).

Судове засідання відбувалось за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 . Захисник повідомила суду, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться на лікарняному та заявила клопотання про долучення довідки на підтвердження цього. При цьому захисником суду була надана фотокопія тієї ж довідки № 14126 виданої ОСОБА_8 , про перебування з 22.11.2021 року по 03.12.2021 року в КЗ «ДКОШМД» з діагнозом перелам н/3 правої гомілки.

Судове засідання відбувалось 14.12.2021 з 12 год. 00 хв. до 12 год. 07 хв.

Однак, цього ж дня 14.12.2021 року, приблизно о 13 год. 00 хв. оперативними уповноваженими УКР ГУНП України в Дніпропетровській області було встановлено місце перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в приміщенні кафе «Adventure», за адресою: м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 98, та о 13 год. 05 хв., відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська його було взято під варту.

При цьому, при поверхневій перевірці обвинуваченого ОСОБА_8 будь-яких ознак наявного травмування та переламу гомілки у нього виявлено не було. Будь-яких скарг з цього приводу при взятті під варту він не заявив.

Крім того, відповідно до інформації КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради від 14.12.2021 року за вихідним № 01-17/3422, наданої на запит прокурора, встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 22.11.2021 по 03.12.2021 до КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" ДМР за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував. Довідка № 14126 не видавалась.

Отже, наведені факти свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду і сторона обвинувачення вважає це доведеним.

Наявність же ризику, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення не з`явиться на суді або вчинять дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя, з огляду на прецедентне право Конвенції є прийнятним для відмови у звільненні особи з під варти.

Тобто метою продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою є забезпечення належного подальшого судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Крім того, оцінюючи ризик того, що обвинувачений може ухилятися від правосуддя, суд повинен виходити ще й з того, що у разі визнання винуватим у цих кримінальних правопорушеннях, обвинуваченому може бути призначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.

Тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, суд, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, також зобов`язаний оцінювати при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Також на переконання прокурора додатковим підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійсняти дії направлені на переховування від правосуддя є й факт того, у 2018 році обвинувачений вже був засуджений за ч. 1 ст. 390 КК, за ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі, а саме за самовільне залишення місця обмеження волі виправного центру, а у цьому кримінальному провадженні, обвинувачується за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393 КК України, в організації готування своєї втечі з під варти, як особою, яка перебувала в попередньому ув`язненні, вчиненому вже організованою групою.

Разом з цим прокурор зазначає, що наявність обвинувальних актів та ухвал суду про призначення судового розгляду ще у трьох кримінальних провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, обвинувальні акти у яких перебувають у Бабушкінському та Жовтневому районних судах м. Дніпропетровська, судовий розгляд у даних кримінальних провадженнях триває.

Вищенаведені факти, на думку прокурора, свідчать про намагання обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду з метою ухилення від судового розгляду та перешкоджання кримінальному провадженню таким чином і у цих справах.

Також прокурор вважає, що спроби обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду з метою уникнення взяття під варту, неодноразові судимості, наявність на даний час обвинувачень у вчиненні ним ще цілої низки кримінальних правопорушень, спроби ухилення в минулому від відбування покарання, організація спроби втечі з-під варти при перебуванні у попередньому ув`язненні, а також недотримання підозрюваним умов застосованого до нього в іншому кримінальному провадженні, судовий розгляд у якому триває запобіжного заходу у вигляді застави, свідчать про те, що ризики переховування від суду та вчинення подальших кримінальних правопорушень продовжують існувати і зі плином часу аж ніяк не зменшуються.

За наведених у клопотанні обставин, на думку прокурора, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 є недоцільним і не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив клопотання задовольнити і обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав подані ним клопотання, просив їх задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб у нічний час, обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Також просив суд врахувати, що 14.12.2021 року обвинувачений ОСОБА_8 не прибув у судове засідання з розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням, що перебуває на розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська під головуванням судді ОСОБА_23 (справа 932/1279/20). Судове засідання відбувалось за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 . У судовому засіданні захисник заявила суду, що обвинувачений ОСОБА_25 знаходиться на лікарняному та заявила клопотання про долучення довідки на підтвердження цього. При цьому, звернув увагу колегії суддів на те, що захисником ОСОБА_13 була надана суду фотокопія тієї ж довідки № 14126 виданої ОСОБА_8 , про перебування з 22.11 по 03.12.2021 р. в КЗ «ДКОШМД» з діагнозом перелам н/3 правої гомілки, яка вже була засвідчена відбитком круглої печатки Адвокатського об`єднання «Горб Юлії».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 підтвердив, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою він отримав, із додатками до клопотання ознайомлений, відповідний час для підготовки до розгляду цього клопотання та конфіденційного спілкування із підзахисним судом був наданий.

Однак, зазначив, що, на його думку, розгляд клопотання прокурора продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою проводиться з порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_8 відмовився від його послуг та наполягав на тому, щоб участь у розгляді зазначеного клопотання приймали його захисники за договором ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що він надав письмову заяву від імені обвинуваченого, складену ним та підписану ОСОБА_8 .

При цьому, захисник ОСОБА_6 вважав, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 відмовився від нього, як від захисника, призначеного на окрему процесуальну дію, він повинен бути замінений іншим захисником за призначенням. Наполягав на тому, що розгляд клопотання прокурора повинен проводитися із обов`язковою участю обвинуваченого та з урахуванням його думки з приводу зазначеного клопотання, а видалення ОСОБА_8 із зали судового засідання не позбавляє його права приймати участь у розгляді цього клопотання.

Також захисник ОСОБА_6 зазначив, що у зв`язку з тим, що, обвинувачений ОСОБА_8 відмовився від нього, як від захисника, призначеного на окрему процесуальну дію, він не може висловити думку з приводу викладених у клопотанні прокурора доводів та обґрунтувань необхідності продовження строку дії запобіжного заходу, тим більше, що зі слів підзахисного всі необхідні матеріали для розгляду цього клопотання знаходяться у його захисників. При цьому, вказав, що під час зустрічі та спілкування із захисником ОСОБА_13 біля Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань «(№4)», остання йому ніяких матеріалів не передавала.

При цьому, захисник ОСОБА_6 стверджував, що в ході конфіденційної бесіди з ОСОБА_8 йому стало відомо про те, що в матеріалах кримінального провадження немає жодного документу, який підтверджує особу обвинуваченого, а також не розглянуто два клопотання захисників про незаконне тримання обвинуваченого під вартою.

Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначив, що всі надані прокурором документи на підтвердження встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 , відповідно до ст. 13 ЗУ «Про єдиний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», не є тими документами, на підставі яких можливо було б посвідчити особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що з урахуванням позиції його підзахисного ОСОБА_7 , який не заперечує проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, він не заперечує проти задоволення такого клопотання. Однак, стверджував, що строк розгляду такого клопотання на даний час вже збіг, адже, клопотання стороною захисту було отримано ще 13.01.2022 року, а тому, з цих підстав вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання. При цьому, у разі задоволення судом клопотання, просив заборонити його підзахисному ОСОБА_7 залишати житло у нічний час саме за місцем мешкання, а не за місцем реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, однак просив заборонити йому залишати житло у нічний час саме за місцем його фактичного мешкання, а не за місцем реєстрації.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши доводи прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту відповідно та надані стороною обвинувачення матеріали в обґрунтування клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, серед яких визначені такі, як тримання під вартою та домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, який може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України.

Оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.

Разом з тим, колегією суддів враховується і той факт, що на даний час на розгляді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

Наведені обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою схильною до вчинення протиправних дій.

Тому, на думку колегії суддів, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високим.

Відтак, колегія суддів погоджується із заявленими прокурором ризиками, передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і визнає, що ці ризики на момент розгляду клопотання не зменшилися і продовжують існувати, що у повній мірі доведено прокурором.

Поряд із цим, під час розгляду клопотання, колегія суддів не може врахувати посилання прокурора у клопотанні на наявність передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_7 впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з підстав відсутності достатнього обґрунтування на підтвердження існування цих ризиків, про що вже зазначалося у попередньому судовому рішенні про застосування запобіжного заходу.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який, на переконання колегії суддів, здатний запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно із статтею 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Враховуючи той факт, ОСОБА_7 фактично не проживає за місцем реєстрації, а мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , колегія суддів вважає за доцільне заборонити ОСОБА_7 залишати житло саме за місцем фактичного проживання у певний період доби, а саме з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин.

Отже, за результатами оцінки сукупності встановлених під час розгляду клопотання обставин, колегія суддів вважає доцільним продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний доби за місцем постійного фактичного проживання обвинуваченого у м. Дніпрі, а тому, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні ОСОБА_7 залишати житло за адресом: АДРЕСА_3 , де останній проживає з 22-00 години до 05-00 години, а також є доцільним покласти на обвинуваченого передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки: не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, прибувати за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування поза межами судового засідання із потерпілою ОСОБА_26 , іншими обвинуваченими та свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Днем закінчення дії цієї ухвали про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу слід вважати 20 березня 2022 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України виконання ухвали про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України на ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали слід направити до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для контролю за поведінкою ОСОБА_7 , про постановку на облік останнього повідомити прокурора ОСОБА_4 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, оцінюючи продовження існування наведених прокурором ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що враховані при застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися на час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, і продовжують існувати, що доведено стороною обвинувачення у повній мірі, з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 189 КК України та у разі визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні зазначених злочинів, останньому загрожує максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 років.

При цьому, при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia № 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Отже, колегія суддів враховує особистість обвинуваченого ОСОБА_8 та його репутацію, зокрема, те, що останній у свої 24 роки є особою раніше (чотири рази) судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі, і за злочин, передбачений ч. 1 ст. 390 КК України ухилення від відбування покарання у вигляді обмеження волі.

При цьому, виходячи за наданих прокурором ще під час розгляду клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою документів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 звільнився з місць позбавлення волі в травні 2019 року і вже 6 жовтня 2019 року знову був затриманий та арештований. Вчинення першого злочину за наявними обвинуваченнями, ОСОБА_8 інкримінується 22 липня 2019 року, тобто через 2 місяці після звільнення, і це дає колегії суддів об`єктивні та достатні підстави вважати, що останній схильний до вчинення злочинів, що безумовно створює обвинуваченому негативну репутацію.

Окрім того, зазначені обставини у сукупності із пред`явленим на даний час ОСОБА_8 обвинуваченням в організації втечі з під варти, в той саме час, коли він перебував в попередньому ув`язненні, свідчать про схильність останнього до ухилення від явки до правоохоронних органів та суду з метою уникнення можливого покарання, що, у свою чергу, є об`єктивним підтвердженням наявності ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватись від суду.

Поряд із цим, колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, та, з огляду на наведені вище факти стосовно наявності судимостей та відбуття покарання в кримінально-виконавчих установах, подальше після звільнення перебування під вартою у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження, не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, на наявність існування ризику можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду додатково вказують і ті обставини, що 22.11.2021 року під час знаходження колегії суддів у нарадчій кімнаті з розгляду клопотання прокурора про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній покинув приміщення суду, не дочекавшись виходу колегії суддів із нарадчої кімнати.
В подальшому ОСОБА_8 не з`явився у судове засідання, призначене на 13 грудня 2021 року, і про причини свого неприбуття не повідомив, тобто вдався до переховування від суду за наявності відповідного рішення про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до фактичного його затримання працівниками УКР ГУНП України в Дніпропетровській області 14 грудня 2021 року у приміщенні кафе «Adventure» у м. Дніпрі, що підтверджується відповідним протоколом про взяття під варту від 14.12.2021 року.
Більш того, виходячи з наданих прокурором рапортів, складених оперативними працівниками УКР ГУНП України в Дніпропетровській області, які на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року, починаючи з 24.11.2021 року по 09.12.2021 року щодня здійснювали виходи за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , слідує, що за вказаною адресою останній не перебував.
Окрім того, з наданих стороною обвинувачення матеріалів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 також не з`явився у судові засіданні по іншим кримінальним провадженням за його обвинуваченням, призначеним на 23.11.2021 року (Бабушкінській районний суд м. Дніпропетровська справа № 932/636/20), 30.11.2021 року (Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська справа № 932/1279/20), 29.11.2021 року (Дніпровський апеляційний суд, справа з розгляду апеляційної скарги захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_22 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2021 року), про причини свого неприбуття не повідомив, а також у судові засідання 02.12.2021 року та 09.12.2021 року (Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська справа № 932/2545/20), у зв`язку із чим відносно ОСОБА_8 судом постановлено ухвалу про привід.
Більш того, як видно з наданих стороною обвинувачення матеріалів, захисник ОСОБА_13 намагалася підтвердити наявність у її підзахисного ОСОБА_8 поважної причини неприбуття до суду, надавши у судовому засіданні 14 грудня 2021 року (справа 932/1279/20) довідку № 14126 видану ОСОБА_8 про перебування з 22.11.2021 року по 03.12.2021 року в КЗ «ДКОШМД» з діагнозом перелам н/3 правої гомілки, та стверджуючи, що 07.12.2021 року у її підзахисного погіршилося загальне самопочуття, підвищилася температура та він продовжує перебувати на лікуванні.
Натомість, доводи захисника ОСОБА_13 про наявність у її підзахисного ОСОБА_8 поважної причини неприбуття до суду у вказані вище дати, зокрема, погане самопочуття через перелам н/3 правої гомілки, спростовані наданими стороною обвинувачення матеріалами, зокрема, копією листа КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Дніпровської міської ради від 14.12.2021 року за вихідним № 01-17/3422 про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у період з 22.11.2021 по 03.12.2021 до КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" ДМР за медичною допомогою не звертався та на стаціонарному лікуванні не перебував, довідка № 14126 не видавалась та протоколом про взяття під варту обвинуваченого ОСОБА_8 від 14 грудня 2021 року, згідно якого останній 14.12.2021 року, тобто в той день, коли призначене судове засідання з розгляду іншого кримінального провадження відносно нього, знаходився у приміщенні кафе «Adventure» за адресою: м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 98, де був взятий під варту.
При цьому, при поверхневій перевірці обвинуваченого ОСОБА_8 будь-яких ознак наявного травмування та переламу гомілки виявлено не було та будь-яких скарг з цього приводу при взятті під варту він не заявив, що зафіксовано у протоколі.
Отже, наведені вище обставини, на переконання колегії суддів, безумовно підтверджують факт намагання обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду та його небажання дотримуватися належної процесуальної поведінки, навіть після ухваленого рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, колегія суддів погоджується із заявленим прокурором ризиком можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_8 вчинити інше кримінальне правопорушення, та вважає, що цей ризик не зменшився і продовжує існувати, що доведено стороною обвинувачення у повній мірі під час розгляду клопотання.

Так, як зазначено вище обвинувачений ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі, і за вчинення злочину, пов`язаного із втечею з установи відбування покарання, що підтверджується відповідною довідкою по обліках АІС.

Більш того, після звільнення з місць позбавлення волі обвинувачений ОСОБА_8 через нетривалий проміжок часу вже обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних з організацією вчинення організованою групою, за співучасті ще п`яти співучасників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , нападу на ОСОБА_26 , з метою заволодіння її майном, поєднаного із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої (розбій), з організацією незаконного позбавлення волі та викрадення людини потерпілої ОСОБА_26 , з корисливих мотивів, з організацією незакінченого замаху на вимагання вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілою ОСОБА_26 , обмеженням її свобод, з погрозою вбивства потерпілої, а також з організацією готування до злочину втечі з під варти, особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, вчиненому організованою групою.

При цьому, колегія суддів, враховує, що вчинення наведених вище злочинів інкримінується ОСОБА_8 під час його перебування у попередньому ув`язненні, в камері ДУВП № 4 в Дніпропетровській області, тобто під час перебування під вартою відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.10.2019 року про застосування до нього запобіжного заходу, строк дії якого в подальшому продовжено, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні № 0002329.

Більш того, на даний час відносно ОСОБА_8 в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходяться: обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002329 від 23.09.2019 року (справа № 932/2545/20) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001656 від 22.07.2019 року (справа 932/1279/20) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002187 від 05.10.2019 року (справа 932/636/20) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Отже, на переконання колегії суддів, вищенаведені обставини у сукупності із встановленими даними про особистість обвинуваченого ОСОБА_8 та його негативною репутацією, доведеного факту втечі з місць позбавлення волі, достатньою мірою підтверджують обґрунтованість та доведеність ризику того, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на продовження існування ризиків можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ступень яких є досить високим.

При цьому, у конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку: ризик того, що особа не з`явиться до суду, ризик того, що обвинувачений, у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (п. 94. Рішення ЄСПЛ «Пірузян проти Вірменії», п. 119. Рішення ЄСПЛ «Трипедуш проти Республіки Молдова»).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з заявленими стороною обвинувачення передбаченими п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиками можливих спроб обвинуваченого ОСОБА_8 переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи захисника ОСОБА_6 щодо порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист з тих підстав, що останній не був присутній під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також його твердження, що розгляд вказаного клопотання має відбуватися виключно за участі захисників обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, а тому і не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, з огляду на таке.

Так, виходячи з положень ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Прокурором ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 КПК України подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до останнього 22 листопада 2021 року, строк дії якого спливає 20 січня 2022 року. Копія клопотання із додатками вручена стороні захисту 17 січня 2022 року і наданий передбачений законом час для підготовки до його розгляду, який мав відбутися 18.01.2022 року.

Проте, подальша процесуальна поведінка сторони захисту та обвинувачених була спрямована виключно на затягування розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, подання численних необґрунтованих заяв про відвід головуючому судді, члену колегії суддів, колегії суддів, прокурору, у задоволенні яких відмовлено, а також заявлення клопотання про відкладення судового засідання, що позбавило суд об`єктивної можливості перейти до його розгляду.

При цьому, 18 січня 2022 року на підставі ч. 1 ст. 330 КПК України колегію суддів постановлено ухвалу про тимчасове видалення обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 до початку судового розгляду з зали судового засідання у зв`язку із повторним порушенням порядку судового засідання.

В наступне судове засідання 19.01.2022 року захисники обвинуваченого ОСОБА_8 адвокати ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були належним чином повідомленими про дату, час та місце його розгляду, не з`явилися, не повідомивши завчасно суд про неможливість їх прибуття, як того, вимагає ст. 47 КПК України.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_8 , який за повторне порушення порядку судового засідання був тимчасово видалений до початку судового розгляду, призначено захисника для проведення окремої процесуальної дії, тобто забезпечено останньому право на захист.

Більш того, 19 січня 2022 року під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу встановлено, що захисник ОСОБА_13 замість здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні, перебувала біля Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань «(№4)», де мала спілкування із призначеним захисником ОСОБА_6 , фіксувала та здійснювала відеозапис відмови посадовими особами зазначеної установи у наданні можливості ОСОБА_6 провести конфіденційне спілкування із ОСОБА_8 , що особисто підтвердив захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні.

Отже, по-перше, у захисника ОСОБА_13 не було жодних поважних причин не прибути у судове засідання з розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, окрім її небажання бути присутньою у судовому засіданні, що вкотре свідчить про намагання захисника у будь-який спосіб затягнути розгляд вказаного клопотання або взагалі уникнути його розгляду, а по-друге, була можливість передати захиснику ОСОБА_6 відповідні матеріали на спростування викладених у клопотанні доводів прокурора, у разі їх наявності, адже ОСОБА_13 отримала копію клопотання та додатків до нього ще 17 січня 2022 року і мала достатній час для підготовки до розгляду.

Проте, як повідомив захисник ОСОБА_6 ніяких документів захисник ОСОБА_13 під час їх зустрічі 19 січня 2022 року не передавала.

Тому доводи захисника ОСОБА_6 щодо незаконної відмови судом у прийнятті заяви обвинуваченого ОСОБА_8 про відмову від нього, як захисника, колегія суддів розцінює, як помилкове тлумачення захисником вимог кримінального процесуального закону, адже, виходячи з сукупного аналізу положень ст. ст. 42, 49, 52, 53, 54, 330 КПК України, у разі якщо завчасно повідомлені захисники обвинуваченого не прибули на розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає 20 січня 2022 року і не забезпечили участь іншого захисника, судом для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України був залучений адвокат ОСОБА_6 , участь якого, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів і був тимчасово видалений з зали судового засідання за порушення порядку судового засідання, є обов`язковою.

При цьому, оцінюючи письмову заяву ОСОБА_8 , в якій останній не висловив недовіри захисникові ОСОБА_6 і не просив залучити іншого захисника до участі у розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, така відмова від захисника не приймається.

Отже, у даному випадку судом забезпечено право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який проведений з дотриманням наведених вище вимог кримінального процесуального закону за участю захисника, призначеного в порядку ст. ст. 49, 53 КПК України.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи захисника ОСОБА_6 щодо неналежного встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на таке.

Так, під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, встановлено, що ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано в обвинувальному акті, клопотаннях про застосування та продовження запобіжного заходу), та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (як вказано у численних письмових заявах та клопотаннях його захисників ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , інших обвинувальних актах відносно ОСОБА_8 ) є однією і тією ж особою і з різницею у написанні по-батькові однієї букви «й».

І хоча сторона захисту вказує у своїх заявах та клопотаннях по-батькові обвинуваченого ОСОБА_27 , як « ОСОБА_28 » жодних документів на підтвердженні правильності написання по-батькові саме так, без букви «й», суду не надано.

Втім, прокурором на підтвердження належного встановлення особи обвинуваченого, як ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані відомості про те, що останній не отримував паспорт громадянина України і відповідні данні у демографічному реєстрі відсутні.

При цьому, прокурором надані належним чином завірені копія довідки про звільнення із фотокарткою обвинуваченого із зазначенням його анкетних даних, як ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відомості по обліках АІС на російській мові відносно « ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_7 » про наявність попередніх судимостей у останнього, які спростовують доводи захисника ОСОБА_6 про неналежне встановлення особи обвинуваченого.

Колегія суддів критично розцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , висловлені у судовому засіданні 18.01.2022 року про те, що він не є ОСОБА_8 і не отримував паспорт громадянина України, а, отже, людини із такими анкетними даними не існує, наполягав, що він є громадянином іншої держави.

На підтвердження цих доводів стороною захисту не надано жодних документів.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 протягом року називав себе саме ОСОБА_8 , стороною захисту здійснюється захист саме обвинуваченого ОСОБА_8 і в матеріалах судової справи наявні документи на підтвердження повноважень адвокатів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 саме, як захисників обвинуваченого ОСОБА_8 , останній в межах іншого кримінального провадження упродовж року утримувався в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань «(№4)» саме, як ОСОБА_8 , а не як громадянин іншої держави, за вимогою суду протягом вказаного періоду доставлявся у судові засідання, як ОСОБА_8 , звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави теж, як ОСОБА_8 , версія обвинуваченого є неспроможною і такою, що не підтверджена жодними доказами.

Більш того, на підтвердження висновку колегії суддів про належне встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_8 вказує наявність відносно ОСОБА_8 обвинувальних актів, які перебувають на розгляді як Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, так і інших судів, наявність вироків відносно ОСОБА_8 на підставі яких останній відбував покарання в кримінально-виконавчих установах тощо.

Зайнята обвинуваченим ОСОБА_8 позиція, згідно якої майже через рік виявляється, що він не є обвинуваченим ОСОБА_8 , вкотре свідчить про намагання останнього у будь-який спосіб здійснити спроби переховуватися від суду та вказує на відсутність у обвинуваченого наміру дотримуватися належної процесуальної поведінки у межах даного кримінального провадження.

Поряд із цим, колегія суддів зауважує на тому, що виступ захисника ОСОБА_14 у судовому засіданні 18 січня 2022 року щодо негайного розгляду у порядку ст. 206 КПК України питання про незаконне утримання його підзахисного ОСОБА_8 під вартою за відсутності відповідного судового рішення, колегія суддів розцінює, як позицію сторони захисту щодо незгоди із судовим рішенням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке може бути оскаржене до апеляційної інстанції.

Отже, з урахуванням сукупності встановлених обставин, зокрема, наявності обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 393, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим, характеру кожного обвинувачення та обставин інкримінованих злочинів, особистості обвинуваченого та його негативної репутації, колегія суддів дійшла до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, вирішуючи питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів, зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується, в тому числі, і у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із погрозою застосування насильства, з урахуванням обставин інкримінованих останньому злочинів, з огляду на положення ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає за неможливе, у даному випадку, визначати розмір застави обвинуваченому.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 176-178, 181, 183, 184, 194, 199, 331, 369-372 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 березня 2022 року включно.

Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , де останній проживає, з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин.

Зобов`язати ОСОБА_7 не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, прибувати за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування поза межами судового засідання із потерпілою ОСОБА_26 , іншими обвинуваченими та свідками у цьому кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити, що днем закінчення дії цієї ухвали щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу, є 20 березня 2022 року включно.

Виконання ухвали про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України на ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію ухвали направити до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області для контролю за поведінкою ОСОБА_7 про постановку на облік останнього повідомити прокурора ОСОБА_4 .

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів до 20 березня 2022 року включно.

Встановити, що днем закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 20 березня 2022 року включно.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 17 годині 30 хвилин 24 січня 2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_3

Суддя: ОСОБА_2