Справа № 545/3056/21
Провадження № 1-в/545/438/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2021 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтаві в режимі відеоконференцзв`язку з державною установою «Крюковська виправна колонія (№29)» заяву засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з середньою - спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, реєстрації місця проживання не маючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1. 14.04.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн.;

2. 09.12.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі зі застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

3. 13.01.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

4. 04.10.2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст.ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 15.09.2015 року умовно-достроково на не відбутий термін 1 рік 3 місяці 5 днів позбавлення волі;

5. 17.05.2017 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік,

по даній засудженого 02.03.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного йому з урахуванням покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 травня 2017 року, і остаточно призначено ОСОБА_5 до відбування покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки,

про умовно-дострокове звільнення, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 2/3 строку покарання і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник адміністрації щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 поклався на розсуд суду.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав, прохав задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , вказавши, що засуджений не довів своє виправлення та не став на шлях виправлення, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період іспитового строку, за весь час відбування покарання має п`ять заохочення та п`ять стягнень, які погашено.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений вироком Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 02.03.2018 року за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_5 покарання частково приєднано не відбуту частину покарання, призначеного йому з урахуванням покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 травня 2017 року, і остаточно призначено ОСОБА_5 до відбування покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Згідно даних характеристики на засудженого від 06.10.2021 року, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.03.2018 року.

За час перебування в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 02.05.2018 року перебував в державній установі «Менська ВК (№ 91)», характеризувався позитивно, режим відбування покарання не порушував. Адміністрацією установи заохочувався два рази.

З 26.09.2019 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)».

За час відбування покарання характеризується наступним чином: порушував режим відбування покарання за що має п`ять стягнень, всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, п`ять разів заохочувався адміністрацією установи за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

На даний час не працевлаштований. Під час відбування покарання був працевлаштований робітником молочнотоварної ферми виробництва установи. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно.

До виконання робіт з благоустрою установи ставиться сумлінно, роботи виконує вчасно та якісно, з власної ініціативи.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення». Відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заходи, пройшов курси підготовки до звільнення. Отримав робітничу кваліфікацію в філії професійно-технічного училища БВК (№16) за спеціальністю швачка 3 (третього) розряду.

Термін застосування статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо зміни умов тримання - за відбуттям однієї третини призначеного строку покарання, а саме не раніше - 02.07.2019 року. Рішенням комісії державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 16.07.2019 року (Протокол №14) до засудженого застосовано ст. 100, ст. 101 КВК України, як такому, що стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 10.03.2019 року (Протокол №4) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 05.11.2020 року (Протокол №21) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 26.07.2021 року (Протокол №16) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України до засудженого ОСОБА_5 є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак засуджений за весь час відбування покарання має п`ять стягнень, які знято та погашено у встановленому законом порядку, п`ять заохочень, одне з яких дострокове зняття раніше накладеного стягнення, заохочувався в період часу, що передує строку настання права на умовно-дострокове звільнення.

З часу останньої наданої адміністрацією установи характеристики від 06.10.2021 року, згідно якої адміністрація установи вважала, що ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, до засудженого не застосовувались заходи заохочення, які б свідчили про виправлення засудженого або про суттєві зміни в позитивній поведінці засудженого.

Таким чином, перевіривши доводи викладені в клопотанні, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що за весь час відбуття покарання засуджений не досяг необхідного ступеня виправлення та не довів своє виправлення, а тому не має впевненості в свідомому відновленні в соціальному статусі, як повноправного члена суспільства та готовності до самокерованої правослухняної поведінки, а отже клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті одноособово і являє собою оригінал.

Суддя: ОСОБА_1