Справа № 362/6252/20
Провадження № 1-кп/362/376/21
У Х В А Л А
Іменем України
19 листопада 2021 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001599 від 15.11.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :
У провадженні суду перебуває зазначене кримінальне провадження, яке ухвалою суду призначене до підготовчого судового засіданні.

Захисник обвинувачених, думку якого підтримали останній, у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, посилаючись на невідповідність його вимогам КПК України. Вважає, що зазначення у обвинувальному акті національності його підзахисного «єврейська» є проявом антисемітизму та упередженості сторони обвинувачення, хоча зазначення національності не передбачено нормами КПК України. Наголосив, що виклад фактичних обставин у обвинувальному акті дублюється у формулюванні обвинувачення, що відображено у цьому документі, що вказує на відсутність обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію цього кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення. Крім того, його підзахисний отримав предмет злочину автомобіль автомобіля марки «LEXUS», модель «GX470», номер шасі « НОМЕР_1 », сірого кольоруза усною домовленістю з потерпілою, а тому не є суб`єктом цього злочину, мав право користування транспортним засобом, на що вказує сама потерпіла і свідки. Натомість згідно з приміткою до ст. 289 КПК України під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі. Вказав, що обвинувальний акт не містить інформації які саме втрати понесла потерпіла по цьому кримінальному провадженні, кваліфікуюча ознака заподіяння значної і великої коди відсутня, розмір заподіяної потерпілій шкоді неналежно визначений, факт продажу ОСОБА_4 вищезазначеного автомобіля не доведено, а тому обвинувальний акт не містить фактичних обставин кримінального провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання захисту, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кваліфікація вірна. Вважає, що дане клопотання заявлене з метою затягування часу і є проявом невизнання ОСОБА_4 своєї вини. Вважає, що відсутні підстави для повернення обвинувального акта.

Заслухавши учасників судового провадження, суд дійшов до висновків про таке.

У відповідності з вимогами п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд вправі прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Так, підставою для повернення обвинувального акту є його невідповідність вимогам статті 291 КПК України.

Суд зауважує, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Щодо вказівок стороною обвинувачення в обвинувальному акті відомостей щодо національності ОСОБА_4 , то, на думку суду, це жодним чином не порушує його конституційних прав, імперативної заборони щодо зазначення такої інформації чинний КПК України не містить.
Щодо неконкретності обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, суд вважає, що в обвинувальному акті в достатній мірі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, як вони встановлені органом досудового розслідування із зазначенням місця, часу, способу вчинення кримінального правопорушення.
Суд не має процесуальних повноважень надавати вказівок органу досудового розслідування, яким чином він має формулювати обвинувачення.
До того ж під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у пунктах 1-9 частини 2 статті 291 КПК України.
Суд зауважує, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Також суд звертає увагу на той факт, що у підготовчому судовому засіданні не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

З цих підстав суд не переходить до оцінки наведених стороною захисту тверджень щодо добровільної передачі ОСОБА_4 предмета злочину потерпілою, наявності у нього права на користування цим транспортним засобом, а також щодо оцінки шкоди, розмір якої зазначено у обвинувальному акті.

На переконання суду, повернення обвинувального акту прокурору з підстав, зазначених в клопотанні захисника, свідчитиме про зайвий формалізм або «правовий пуризм» у трактуванні процесуального законодавства, не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та буде неправомірним обмеженням права учасників кримінального провадження на справедливий суд, яке передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку.

З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення клопотання сторони захисту відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 369 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору.

Ухвала не оскаржується.

Суддя ОСОБА_1