Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0002113 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки смт Завалля Гайворонського району Кіровоградської області,

громадянки України, що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

згідно з ст.89 КК України не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2021 ОСОБА_7 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і їй призначено покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити і звільнити її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України. ОСОБА_7 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості і правильність кваліфікації її дій, однак вважає, що суд призначив їй покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та її особі через суворість.

Обвинувачена зазначає, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, працює на посаді кухаря в ТОВ Конверс Лінкс АЗС КЛО, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, має неповнолітнього сина, 2012 року народження, якого виховує сама. Також вказує, що суд не врахував її намір стати на шлях виправлення, на чому вона наголошувала під час досудового розслідування, а тому вважає, що застосування положень ст.75 КК України є можливим та справедливим.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченої ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, однак просив пом`якшити призначене ОСОБА_7 покарання з арешту на виправні роботи на строк 1 рік і звільнити її від відбування цього покарання на підставі ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити частково, з таких підстав.

Як встановив суд, 26 червня 2021 року у невстановлений час ОСОБА_7 на вул. Будівельників у м. Києві знайшла на землі пакет з полімерного матеріалу з пазовим замком, який містив порошкоподібну речовину білого кольору, і, зрозумівши, що це психотропна речовина амфетамін, помістила його в кишеню гаманця та стала незаконно зберігати при собі без мети збуту. Того ж дня біля будинку № 28/15 на вул. Будівельників у м. Києві ОСОБА_7 була зупинена працівниками Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, які вилучили у неї психотропну речовину амфетамін масою 0,312 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 ч.1 ст.309 КК України незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, перевіряючи доводи обвинуваченої про суворість призначеного їй покарання, колегія суддів частково з ними погоджується.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що вона вчинила кримінальний проступок, особу обвинуваченої, яка судимостей не має, не заміжня, не працює, її вік, стан здоров`я, а також обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують.

Тому суд дійшов висновку, що покарання у виді арешту на мінімальний строк буде необхіднім й достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як ОСОБА_7 , та і іншими особами.

Між тим, під час апеляційного провадження сторона захисту долучила документи, які підтверджують, що ОСОБА_7 з 29.11.2019 працює кухарем у ТОВ Конверс Лінкс АЗС КЛО, позитивно характеризується за місцем роботи, має малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого, як пояснила обвинувачена, вона виховує сама.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи положення вказаної норми, за будь-яких обставин ОСОБА_7 не може бути звільнена від відбування покарання у виді арешту з випробуванням.

Відповідно до вимог з ст.409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Зважаючи на додаткові дані про особу обвинуваченої, які були відсутні в розпорядженні суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про можливість пом`якшити ОСОБА_7 покарання з арешту, яке за своїм видом є надто суворим, на виправні роботи.

Саме таке покарання, яке відбувається за місцем роботи засудженого, буде відповідати вимогам ст.65 КК України за своїм видом та буде необхідним для досягнення його мети.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, хоча судимість і погашена, однак знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, підстав для звільнення її від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.

Отже, вирок суду першої інстанції підлягає зміні шляхом пом`якшення обвинуваченій покарання, а її апеляційна скарга частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 призначене за ч.1 ст.309 КК України покарання з арешту на строк 1 /один/ місяць на виправні роботи на строк 6 /шість/ місяців з відрахуванням в доход держави із суми заробітку 10 % /десяти/ відсотків.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3