Провадження №1-і/337/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2021 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Хортицького районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Запоріжжі, має середньо-спеціальну освіту, працювє у сервісному центрі «МоbіТеl», має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.02.2021р. Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.156 КК України.

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою голови Запорізького апеляційного суду ОСОБА_6 від 22.10.2021р. задоволено подання в.о. голови Заводського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_7 про визначення підсудності клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя, яке подано у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.156 КК України, про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, та вирішено направити його до Хортицького районного суду м.Запоріжжя для його розгляду по суті.

22.10.2021р. до Хортицького районного суду м.Запоріжжя з Заводського районного суду м.Запоріжжя надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 156 КК України, разом з клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні.

Так, 20.10.2021р. прокурор подав до Заводського районного суду м.Запоріжжя письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 24.10.2021р., оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконне впливання на потерпілу та свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, не перестали існувати та є актуальними .
В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник адвокат ОСОБА_5 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки вказані прокурором у клопотанні ризики є безпідставними та необґрунтованими. Захисник ОСОБА_5 заявив усне клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із зобов`язанням носити електронний засіб контролю та покладанням обов`язків не спілкуватися з потерпілою, її законним представником та свідками.
Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного.
Так, відповідно до ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Судом встановлено, що в провадженні Заводського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.2 ст.156 КК України.
В межах даного кримінального провадження ухвалами Заводського районного суду м.Запоріжжя обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави неодноразово було продовжено, останній раз 26.08.2021р. на 60 днів, а саме до 24.10.2021р. включно з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
При цьому суд враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 був обраний та продовжений з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та на підставі наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Виходячи з вимог ст.177, 183 КПК України, суд вважає, що на даний час не змінилися та не відпали ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та погоджується із стороною обвинувачення про продовження існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливу на малолітню потерпілу та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а також суворість можливого покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, також обвинувачується у злочині, який вчинено в межах цього кримінального провадження в період іспитового строку, встановленого вироком Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 22.02.2021р., що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та стійку антисоціальну направленість його особистості.
В сукупності вказані обставини свідчать про можливість обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так само продовжує існувати ризик незаконного впливу на малолітню потерпілу та свідків по справі, які наразі ще не допитані. Перебування обвинуваченого на волі негативно може вплинути на психологічний та моральний стан малолітньої потерпілої та свідків та вочевидь може створити ризик тиску обвинуваченого на потерпілу та свідків, що може спровокувати бажання у останніх зміни показання або відмовитись від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суду не надано.
Більш м`які запобіжні заходи, у тому числі у вигляді домашнього арешту, не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання наявним ризикам оскільки останній, будучи вже судимим, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення в період іспитового строку.
Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, мав постійне місце роботи, наявність соціальних зв`язків у вигляді дружини та малолітньої дитини, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Наявність у ОСОБА_4 постійного місця мешкання та згода його матері, щоб останній знаходився у її будинку під цілодобовим домашнім арештом, не спростовують доводів сторони обвинувачення про необхідність тримання ОСОБА_4 під вартою.

Також при вирішенні клопотання про продовження застосування запобіжного заходу суд враховує, що в межах розгляду даного клопотання суд не вправі давати оцінку належності, допустимості, достовірності та достатності зібраних в ході досудового розслідування доказів, а лише визначає чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд, на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого та його захисника про його непричетність до кримінальних правопорушень, є передчасними та будуть перевірятися судом в установленому законом порядку.
У зв`язку з цим суд відхиляє доводи сторони захисту про недоведеність причетності ОСОБА_4 до вчинення зазначених кримінальних правопорушень.
Отже, за усіх вказаних обставин суд вважає, що є всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу немає.
Також суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому він обвинувачується, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Таким чином, з метою запобігання встановлених судом ризиків, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд вирішив продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.
З урахуванням обставин кримінального правопорушення, суд не визначає розмір застави, оскільки у вказаному кримінальному правопорушенні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до малолітньої потерпілої.
На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити, а в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 відмовити.
Керуючись ст.177, 178, 183, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, а саме до 20 грудня 2021 року включно.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1