Справа №443/1979/21
Провадження №1-кп/443/23/22
ВИРОК
іменем України

13 січня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Демидів, Жидачівського району, Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 тапроживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

12 листопада 2021 року близько 21.30 год., ОСОБА_4 знаходячись на обочині дороги біля місцевого клубу, що за адресою: АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_5 , де з особистих неприязних відносин, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів кулаками обох рук в обличчя та область голови від яких ОСОБА_5 впав на землю, після чого ОСОБА_4 наніс йому ще кілька ударів ногами по сідницях та нижній частині спини.

Внаслідок вчинення таких неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді двох синців та садна на голові, закриту черпно-мозкову травму, струс головного мозку, перелом кісток носа, забій м`яких тканин обличчя у вигляді синців, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що 12 листопада 2021 року близько 21.30 год. їхавши на своєму автомобілі дорогою у селі Демидів біля місцевого клубу ОСОБА_5 вдарив по його автомобілю м`ячем. Він зупинився і вийшовши з автомобіля дійсно наніс потерпілому декілька ударів рукою та ногою, оскільки потерпілий не вибачився за свій вчинок і це його розізлило. Крім того, вказав, що відомості викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи. Розкаюється та шкодує про вчинене.

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він та потерпілий ОСОБА_5 правильно розуміють зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України є правильною, оскільки останній спричинив умисне легке тілесне ушкодження потерпілому з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами станом на 6 листопада 2009 року) при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У відповідності до ст.12 КК України кримінальне правопорушення скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено, обставини, які пом`якшують покарання, відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він визнав вину, щиро розкаявся, раніше не судимий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює,за місцем реєстрації скарг не поступало.

Таким чином, виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень 00 копійок.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, потерпілому та прокурору.

Головуючи суддя ОСОБА_1