1Справа № 335/4585/18 1-кс/335/42/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2022 р. слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 23.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, із середньою освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 за погодженням процесуального керівника звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України, а саме нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та незаконному носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи дані про особу підозрюваного та обсяг пред`явленої підозри, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник потерпілої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження по розгляду клопотання, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Разом з тим частиною 4 ст. 194 КПК України визначено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує таке.

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин.

У справах «Феррарі-Браво проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Чеботарь проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування і на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що 18.01.2018 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та незаконному носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Частиною 1 статті 42 КПК України встановлено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснювати в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

-затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

-обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

-наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Матеріали додані до клопотання слідчого СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не містять відомостей щодо належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

З огляду на викладене слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 не набув процесуального статусу підозрюваного, оскільки особа набуває даного статусу не після складання тексту повідомлення про підозру, а лише після його вручення в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України.

Разом з тим докази на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення надано наступні матеріалами, а саме: оглядом місця події; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_8 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; висновком експерта №2-29 від 15.01.2018.

При цьому під час розгляду клопотання слідчого СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_8 вказала, що вона не впізнала під час проведення впізнання особи за фотознімками в ОСОБА_5 особу, яка скоїла кримінальне правопорушення відносно неї та її чоловіка.

У своїй сукупності і вагомості з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що вони не доводять обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивноо спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя бере до уваги таке.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчим суддею встановлено відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчим не надано доказів, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Посилання слідчого на тяжкість кримінального правопорушення та можливого покарання не є належним підтвердженням існування вказаного ризику.

Небезпека того, що підозрюваний буде переховуватись не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення у справі Доронін проти України' 63-64, рішення у справах Осипенко проти України, заява № 4634/04, пп. 76-80, від 09.11.2010 та Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10.02.2011).

Посилання на постанову про оголошення ОСОБА_5 у розшук слідчим суддею не враховується оскільки оголошення особи у розшук, само по собі ще не свідчить про умисне переховування від слідства, окрім того ОСОБА_5 добровільно з`явився до слідчого судді після того, як дізнався про те, що перебуває у розшуку, що також спростовує висновки слідчого про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України то слідчим суддею при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу враховується той факт, що слідчим не надано жодних доказів, що ОСОБА_5 впродовж всього строку досудового розслідування намагався або ж здійснював спроби знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також не вказано, які саме це можуть бути речі та яким саме чином ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню. Не надано також доказів вчинення тиску на свідків та потерпілих, водночас ступінь кожного ризику повинна мати не абстрактний характер, а має бути належним чином конкретизовано у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що наявність вказаних ризиків не доведено.

Ризик щодо можливості вчинити новий злочин, слідчий суддя оцінює з критичного боку, оскільки його існування можливе лише тоді, коли є певна інформація про даний факт та яка повинна мати процесуальне закріплення у виді доказу; однак таких доказів прокурором під час судового розгляду надано не було.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваного, а саме: її вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, а саме: має зареєстроване місце проживання де мешкає з родиною вже тривалий час, вперше притягається до кримінальної відповідальності, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання слідчого СВ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 192194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 23.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Вступну та резолютивну частини ухвали постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено в судовому засіданні 14 січня 2022 р.

Повний текст ухвали виготовлено протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1