ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/288/21 Номер провадження 11-кп/814/915/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000248, за апеляційною скаргою прокурора у даному кримінальному провадженні, прокурора Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 31 травня 2021 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець місто Хуст, Хустський район, Закарпатська область, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, офіційно не працює, освіта відсутня, одружений, на утриманні має п`ятьох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий

визнано винуватим та засуджено кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення та покращення свого матеріального становища, діючи умисно, систематично, а саме з червня 2020 року по 25 листопада 2020 року, в один і той же час з 09 години по 11 годину, усвідомлюючи малолітній вік потерпілого свого біологічного сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким мешкає разом, приводив останнього до супермаркету «Маркетопт», розташованого за адресою: вулиця Остроградського, буд. 50, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, порушуючи принцип відповідного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання малолітнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, даючи усні вказівки, поради, схилив малолітнього сина ОСОБА_10 до випрошування грошей та інших матеріальних цінностей у сторонніх осіб - мешканців і гостей селища Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, де 25 листопада 2020 року малолітній ОСОБА_10 та ОСОБА_8 були виявленні працівниками поліції біля супермаркету «Маркетопт» по вулиці Остроградського, буд. 50, селище Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область, при отриманні чергової милостині від мешканців та гостей селища Козельщина, Кременчуцький район, Полтавська область.

Не погоджуючись з вироком суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор, в якій просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 304 КК України у виді 4 років позбавлення волі.
Не оскаржуючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.304 КК України, зазначає, що суд першої інстанції, звільнивши ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував обставин кримінального провадження, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, не врахував, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, ніде не працює, а фактично існує за рахунок жебрацтва і втягнення своєї дитини у жебрацтво. Згідно вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 16.06.2015 року ОСОБА_8 вже був засуджений за аналогічний злочин.
Також зазначає, що суд першої інстанції фактично не врахував, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, пов`язаний із втягненням малолітнього у зайняття жебрацтвом. Санкція відповідної статті передбачає покарання від чотирьох до десяти років позбавлення волі. На даний час у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у аналогічного злочині за ч.2 ст.304 КК України.
З огляду на викладене вважає, що звільнення ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги; заперечення обвинуваченого та захисника в його інтересах проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій та висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та прокурором не оскаржується.
Суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вина ОСОБА_8 підтверджена допустимими, належними, та достатніми доказами, перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.
Відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України і призначене ОСОБА_8 покарання, яке обране з урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого злочину та обставин, що пом`якшують покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
При цьому, згідно з приписами ст.75 КК України, зокрема, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Оцінюючи, як тяжкість вчиненого злочину та конкретні обставини справи, так і особу обвинуваченого, який не має негативних характеристик з місця проживання, утримує п`ятьох неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, згідно з висновком органу пробації, викладеним у досудовій доповіді, допускається можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням за умови покладення на нього обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України, враховуючи думку потерпілого та його представника, які просили звільнити обвинуваченого та не позбавляти його волі, його ставлення до вчиненого, а саме вину визнав повністю та щиро каявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, та розуміння наслідків, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства та утворюють підставу для висновку про можливість його виправлення без відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
А тому доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, є безпідставними, відповідно, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Козельщинського відділу Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Козельщинського районного суду Полтавської області від 31 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4