Справа № 932/9632/21
Провадження №1-кс/932/4739/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово. Клопотання мотивоване тим, що в провадженні Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0001423 від 11.11.2021 року, яке розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. Досудовим розслідуванням установлено, що 11.11.2021 року з 06 год. 07 хв. співробітниками Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області спільно з поліцейськими полку поліції особливого призначення ГУНП в Дніпропетровській області, які діяли на підставі доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, було розпочато проведення слідчої дії обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, у ході проведення вищевказаного обшуку, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Після чого ОСОБА_4 визначив об`єктом свого злочинного посягання поліцейського ППОП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , який перебував у форменому одязі, у зв`язку з чим ОСОБА_4 усвідомлював, що поруч з ним знаходиться працівник правоохоронного органу під час виконання своїх службових обов`язків.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 11.11.2021 року о 06 год. 44 хв. схопив правою рукою за шию ззаду поліцейського ОСОБА_8 , у результаті чого останній втратив рівновагу та впав на ліжко. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 три удари кулаком правої руки в область скроні, чим спричинив останньому, відповідно до довідки з КНП «Міська клінічна лікарня № 15» ДМР, тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, підшкірної гематоми правої надбрівної області.

11.11.2021 року ОСОБА_4 було затримано та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 345 КК України. На думку сторони обвинувачення підозра є обґрунтованою та підтверджується протоколом допиту ОСОБА_8 , довідкою з лікарні, протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом затримання ОСОБА_4 , повідомленням про підозру від 11.11.2021 року. У зв`язку з цим сторона обвинувачення вважає, що в ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді домашнього арешту, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні підозру не визнав та пояснив, що вранці до нього в будинок увірвались невідомі особи, які були в масках, на деяких з них не було форменого одягу. Більшість з цих осіб не представилась та не надали службове посвідчення. Слідчий зачитала ухвалу та працівники поліції почали проводити обшук. Однак обшук проводився з істотними порушеннями, зокрема, ОСОБА_4 безпідставно обмежили в можливості вільно пересуватись приміщенням, застосовували спец. засоби, погрожували пістолетами, які направляли в бік ОСОБА_4 , вставляли йому пістолет до рота. Ці порушення останній намагався зафіксувати на камеру свого телефону, проте телефон забрали і видалили записи. В подальшому працівниками було застосовано насильство до його батька, тому підозрюваний лише відштовхнув особу, яка вдарила його батька, і вона впала на ліжко. Мати підозрюваного намагалась викликати поліцію, що було зафіксовано на спец. лінії 102. Підозрюваний нікого не бив, тілесних ушкоджень не наносив. На прохання запросити незацікавлених понятих йому відмовили. В ході обшуку його та батька відвели по різним кімнатам та протягом 30 хвилин били. Підозрюваному в ході проведення обшуку зламали ніс. Виходячи з таких обставин вважає, що він не вчиняв відносно працівників поліції ніякого злочину, тому просить відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник вказав, що підозра не є обґрунтованою, а ризики, на які посилається прокурор, не доведені, просив застосувати особисте зобов`язання, як найменш обтяжливий запобіжний захід, або відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши сторону обвинувачення, захисту та підозрюваного, ознайомившись із доводами клопотання, дослідивши додані до клопотання докази та здійснивши їх належну оцінку, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру під № 0001423 від 11.11.2021 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

11.11.2021 року ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

11.11.2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 345 КК України.

За доводами клопотання, поясненням прокурора, що надані в судовому засіданні, 11.11.2021 року о 06 год. 44 хв. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_4 схватив одного з поліцейських за шию, від чого останній втратив рівновагу та впав на ліжко, після чого ОСОБА_4 наніс йому кілька ударів в область голови, розуміючи, що працівник поліції перебуває під час виконання службових повноважень.

На підтвердження обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_4 та на підтвердження причетності останнього до кримінального правопорушення, до клопотання про застосування запобіжного заходу додано протокол допиту ОСОБА_8 , копія довідки з лікарні, протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , копія протоколу затримання підозрюваного.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання та здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, запобіжні заходи, є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно вимог ч. 1, 3 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

За положеннями ч. 5 ст. 131 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із наведених процесуальних норм, підставою для застосування до особи будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому обов`язок по доведенню наявності та обґрунтованості підозри покладається на сторону обвинувачення.

Обґрунтованість підозри є важливим критерієм та підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження. Так, ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведуть, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Оцінка критерію обґрунтованості підозри здійснюється слідчим суддею в ході розгляду відповідного клопотання слідчого, прокурора.

Виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Аналізуючи положення практики ЄСПЛ, можна дійти висновку, що обґрунтованість підозри містить два аспекти. Перший стосується питання вчинення кримінального правопорушення, а другий доведення обставин, які за розумного неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється за наявними в матеріалах провадження доказами.

За змістом ст. 276 КПК України повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 та достатності поданих стороною обвинувачення доказів для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя виходить з такого.

В судовому засіданні встановлено, що під час проведення обшуку були запрошені поняті, які прибули разом з поліцією, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_11 . Ці поняті допитані в якості свідків. При цьому вони надали абсолютно ідентичні показання. Однак в ході проведення обшуку ОСОБА_4 та його батько просили замінити цих понятих, оскільки були сумніви в їх неупередженості. Незважаючи на це слідчим не було залучено інших понятих (сусідів), тому результати слідчої дії можна поставити під сумнів.

Допитаний в судовому засіданні батько ОСОБА_4 , який попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, повідомив, що особи, які прибули на обшук, не надали свої службові посвідчення. Хід проведення обшуку фіксувався на телефон ОСОБА_4 , але телефон забрали працівники поліції та видалили відеозаписи. Його син нікого не бив, навпаки працівники поліції застосовували недозволені методи досудового розслідування. Так, свідок ОСОБА_13 , під присягою повідомив суду, що працівниками поліції було застосовано до нього насильство, тобто його почали бити. Син, коли побачив це, намагався відштовхнути працівника поліції з метою припинення протиправних дій, внаслідок чого останній впав на ліжко. При цьому працівники перебували у цивільному одязі, тому розібратись хто вони і чи перебувають при виконанні службових обов`язків, син не міг.

Слідчий суддя відзначає, що слідчий для проведення обшуку дійсно має право залучати працівників оперативних підрозділів, проте відповідне доручення слідчого не додано до матеріалів клопотання, а деякі особи, що брали участь у обшуку, не перебували у форменому одязі та не надали службових посвідчень, тому твердження про те, що підозрюваний міг усвідомлювати, що вони перебувають при виконання службових повноважень, є необґрунтованим.

Свідок ОСОБА_13 також повідомив, що в ході проведення обшуку підкинули докази, проте поняті на це ніяк не відреагували, про що є відповідні зауваження до протоколу обшуку. Відеозапис, який би міг підтвердити численні порушення вказаної слідчої дії, було видалено. При цьому сторона обвинувачення не надала слідчому судді матеріали відеофіксації проведення обшуку.

З матеріалів клопотання встановлено, що ОСОБА_14 (мати підозрюваного) 11.11.2021 року о 06:51 год. повідомила на лінію 102, що всіх мешканців будинку невідомі чоловіки побили та зв`язавши поклали на підлогу, повибивали вікна у будинку, перебувають у цивільному одязі.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні також повідомив слідчому судді, що працівники поліції розвели його і сина по різним кімнатам і протягом 30 хвилин наносили сину та йому тілесні ушкодження. Факт побиття свідок підтверджує. Його син нікого не міг бити, бо його одразу поклали на підлогу та зв`язали.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 345 КК України слідчий суддя враховує, що особа повинна чітко розуміти, що працівник поліції перебуває на законних підставах при проведенні слідчої дії, на ньому є формений одяг і особа належним чином представилась, тобто на вимогу будь-якого учасника слідчої дії пред`явила службове посвідчення. При цьому будь-які вимоги та розпорядження працівника поліції, повинні бути законними. Але ураховуючи обставини, що були встановлені в судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що працівниками поліції було грубо порушено процесуальний порядок проведення обшуку, тобто до підозрюваного не була застосована належна правова процедура, крім того застосовувалось насильство як до самого підозрюваного, так і до його батька, що в контексті перевірки обґрунтованості підозри виключає можливість ставити питання про причетність самого підозрюваного до вчинення протиправних дій. Так, тілесні ушкодження у працівника поліції могли утворитись при застосуванні фізичної сили до підозрюваного. Також підозрюваний або члени його сім`ї мали право припиняти протиправні дії працівників поліції, оскільки ані поняті, ані інші учасники слідчої дії на порушення не реагували. Водночас у самого підозрюваного, як він повідомив, зламаний ніс, а у працівника поліції тілесні ушкодження незначні. Слідчий суддя не може встановити, на підставі наявних матеріалів клопотання, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 наніс саме ОСОБА_4 .

Також слід додати, що свідки даної події є працівниками поліції, які надали однакові показання, проте з урахуванням встановлених обставин даного провадження, суд оцінює такі показання критично.

До повноважень слідчого судді віднесено здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів всіх учасників кримінального провадження, тобто на даній стадії слідчий суддя має право надавати оцінку як обґрунтованості підозри, так і обґрунтованості затримання.

При цьому клопотання про застосування запобіжного заходу ґрунтується лише на кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 345 КК України, тобто слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри виключно в межах заявленого клопотання та правової кваліфікації, наданої стороною обвинувачення.

За змістом ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

Основним завданням кримінального провадження є забезпечення того, щоб до кожного учасника провадження застосовувалась належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Істотними порушеннями може бути визнано отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Приписи ч. 2 ст. 194 КПК України покладають обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

З урахуванням викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що докази, які додані до клопотання та досліджені в судовому засіданні, на даному етапі розвитку кримінально-процесуальних відносин, не доводять беззаперечно факт вчинення інкримінованих дій підозрюваним, що в контексті перевірки обґрунтованості підозри, виключає можливість застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжного заходу.

За таких обставин та враховуючи суттєві порушення прав та інтересів підозрюваного, не дотримання відносно нього належної правової процедури, вважаю можливим відмовити у задоволенні клопотання та звільнити підозрюваного з під варти у залі суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 181, 184, 194, 206, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти в залі суду.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ