Справа № 635/9317/19
Провадження по справі №1-кп/635/82/2022
У Х В А Л А

11 січня 2022 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
секретар судового засідання ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор звернулась до суду з клопотаннями про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного мешкання на два місяці, з покладанням на обвинувачених на підставі ч.5 ст. 194 КПК України наступних обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування клопотань зазначила, що ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 серпня 2021 року змінено обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на обвинувачених обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України. На сьогоднішній день строк дії ухвали закінчується, проте характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 злочинів свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку. При цьому тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до них запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому в даному випадку існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з метою надання можливості працевлаштуватися.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив застосувати до нього домашній арешт у нічний час доби для можливості працевлаштуватись з метою відшкодування завданої шкоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала позицію обвинуваченого, просила застосувати до її підзахисного домашній арешт у нічний час доби, посилаючись на те, що останній має намір працевлаштуватися.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на особисте зобов`язання.

В обґрунтування клопотання зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час сплатив на користь АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у сумі 10000 гривень в якості компенсації матеріальної шкоди. Разом з тим, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, обвинувачений позбавлений можливості забезпечувати матеріально родину та відшкодовувати потерпілому завдану матеріальну шкоду. При цьому, до захисника звернувся керівник Гаражно-будівельного кооперативу «Побратим-авто» з пропозицією про працевлаштування ОСОБА_5 . Таку ініціативу підтримали депутат Харківської міської ради ОСОБА_10 та депутат Харківської обласної ради ОСОБА_11 . Адвокат зазначає, що працевлаштування ОСОБА_5 надасть можливість мати дохід для забезпечення обвинуваченого та його родини, а також буде джерелом для відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином. Крім того, ОСОБА_5 є інвалідом ІІ групи і йому потрібна амбулаторна медична допомога, а тому у випадку обрання відносно нього особистого зобов`язання, він зможе її отримати та відвідувати медичні установи.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, представника потерпілого, прийшов до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За змістом ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Строк запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спливає 16 січня 2022 року.

З урахуванням характеру та фактичних обставин інкримінованих обвинуваченим злочинів, їх суспільної небезпеки, тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться тяжких злочинів, тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, даних щодо особи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що ризик,передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.
При цьому суд враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи, а саме домашній арешт. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту.
Разом з тим, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо неможливості працевлаштування обвинувачених у зв`язку із застосуванням у відношенні них цілодобового домашнього арешту. З метою надання можливості обвинуваченим реалізувати своє право на працевлаштування, виходячи з конституційних положень щодо права особи на працю, а також враховуючи ту обставину, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 тривалий час знаходяться під домашнім арештом, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо порушення умов та порядку перебування під домашнім арештом, суд вважає можливим змінити запобіжний захід відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, який полягав в забороні обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та забороні обвинуваченому ОСОБА_6 цілодобово без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченим в період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло, з покладенням на них обов`язків, передбачених ст.194 КПК України,а саме: прибувати до суду за кожною вимогою; утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.
Суд враховує, що домашній арешт в певний період доби є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
При цьому суд відмовляє у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання, оскільки вище наведені обставини свідчать про неможливість запобігання встановленому ризику та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт в певний період доби.

.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 197, 199, 331 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з домашнього арешту на особисте зобов`язання відмовити.

У задоволенні клопотань прокурора про продовження цілодобового домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців до 11 березня 2022 року, який полягає у забороні обвинуваченому у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців до 11 березня 2022 року, який полягає у забороні обвинуваченому у період часу з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .
Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період часу дії вказаної ухвали:
-прибувати до суду за кожною вимогою;

-утримуватися від будь-якого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 11 березня 2022 року.

Копію ухвали направити для виконання до Відділу поліції №3 Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1