Справа № 308/6779/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/652/21, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2021 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України на період судового розгляду кримінального провадження, а саме до 28 січня 2022 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене 05.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України. Під час розгляду кримінального провадження, прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивував тим, що зазначені при обранні обвинуваченому запобіжного заходу ризики не зменшилися, не відпали і продовжують існувати. Посилається на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, проти життя та здоровя людини, офіційно ніде не працює, не одружений, утриманців немає, без зареєстрованого місця проживання, що свідчить про слабкість його соціальних зв`язків. Окрім того, посилається на те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та перебуваючи нетривалий час на волі, у липні 2019 року вчинив низку кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, за скоєння яких засуджений вироком суду від 27.12.2019. Зважаючи на викладене, а також беручи до уваги те, що ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі чи довічного позбавлення волі, прокурор вважає, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки один свідок не допитаний, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що інші, менш суворі, запобіжні заходи не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам. На підставі вищевикладеного, прокурор просив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити. В ухвалі суду зазначено, що судом береться до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з позбавленням життя людини, є раніше судимим за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а також те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою досі існують, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не зменшились, тому, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 інших, більш м`яких, запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення запобігання цим ризикам. Судом встановлено, що у кримінальному провадженні недопитаним залишається свідок ОСОБА_8 , який змінив місце проживання, а тому допит його призначено на 14 год 00 хв. 17 січня 2022 року в режимі відеоконференції з Долинським районним судом Івано-Франківської області. Окрім того, вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд бере до уваги і те, що ОСОБА_6 ніде не працює, не одружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. На підставі вищенаведеного, а також беручи до уваги те, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 ,. вказує на те, що ухвала є необґрунтованою та незаконною. Стверджує, що суд строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 продовжив виключно з мотивів тяжкості злочину і незавершеності судового слідства, та формальним твердженням, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, при цьому, не дослідив та не взяв до уваги фактичні обставини кримінального провадження, які спростовують твердження сторони обвинувачення про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_6 та про можливість ухилятись від суду та вчиняти тиск на свідків. Адвокат ОСОБА_7 звертає увагу на те, що його підзахисний знаходиться під вартою майже чотири роки, тому вважає за необхідне скасувати ухвалу суду та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів технічного контролю.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим ( ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоровя людини, за скоєння якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років чи довічне позбавлення волі), у тому числі і те, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, дані про особу обвинуваченого (ніде не працює, не одружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків), відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту свідка ОСОБА_8 , який змінив місце проживання, а тому допит його призначено 17 січня 2022 року, о 14 год 00 хв, у режимі відеоконференції з Долинським районним судом Івано-Франківської області.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду про доведення стороною обвинувачення наявності передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки один свідок не допитаний, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків, не вчинятиме інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , з огляду на тяжкість, характер та конкретні обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.
З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений ОСОБА_6 і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків або вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити те, у якому обвинувачується, однак, обставини, на підставі яких ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, його тяжкість та інші наведені вище судження, а також дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Крім того, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я людини.
При цьому, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід, з огляду на його тривалість не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому діяння, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, є обґрунтованими та правильними.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі обвинуваченим не вказується.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, на період судового розгляду кримінального провадження, а саме до 28 січня 2022 року включно,- залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :