ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №619/3912/19-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1412/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинуваченої ОСОБА_8 ,
-потерпілої ОСОБА_9 ,
-представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №11кп/818/1412/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Краматорськ Донецької області, громадянку України, з вищою освітою, працюючу в ТОВ «КЕТ», заміжню, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,-

засуджено за ч.1 ст.286 КК України на до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами, строком на 3 роки.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування основного та додаткового покарання призначеного за цим вироком.

Стягнено з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 26 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Як установив суд, 27.08.2016 приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_8 , керувала технічно справним автомобілем «Лада-Каліна» д/н НОМЕР_1 та зупинилась на узбіччі автодороги «Харків-Щербаківка» (12км+900м) Дергачівського району Харківської області в напрямку с. Щербаківка з боку розташування м. Харкова в попутному напрямку руху.
В подальшому водій ОСОБА_8 , проявляючи злочинну недбалість, порушуючи Правила дорожнього руху України, не переконавшись в тому, що маневр виїзду з узбіччя на асфальтобетонне покриття дороги буде безпечним та не створить перешкод, або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виїхала на проїзну частину вказаної автодороги, де передньою лівою частиною керованого нею автомобіля допустила зіткнення з передньою правою частиною автомобіля «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , що рухався з боку розташування м. Харкова, чим грубо порушила вимоги п.10.1 та п.10.4 Правил дорожнього руху України, згідно якими:
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
п.10.4 «Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
За наявності трамвайної колії посередині проїзної частини водій нерейкового транспортного засобу, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям, повинен дати дорогу трамваю».
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, у виді: поєднаної закритої черепно-мозкової травми та гіперекстензійної травми шийного відділу хребта та їх наслідки, закритої травми грудної клітини, що спричинила тривалий розлад здоров`я понад три тижні, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №09-2587/2018 від 14.08.2018 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водія ОСОБА_8 виразилося в тому, що вона, у відповідності з висновком автотехнічної експертизи №7693/17454/17455 від 29.08.2019 керуючи автомобілем «Лада-Каліна» д/н НОМЕР_1 проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку та допустила зіткнення з автомобілем «Нісан Прем`єра» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , що спричинило вищевказані наслідки.
Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

В апеляційній скарзі захисник посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду. Зазначив, що суд не прийняв до уваги показання обвинуваченої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили, що обвинувачена не зупинялася на узбіччі автодороги, а рухалася в крайній правій полосі, що також підтверджується протоколом слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_8 від 07.09.2018 року. На думку захисника, посилання суду на показання вказаних свідків та протокол слідчого експерименту, як на докази винуватості ОСОБА_8 , відповідно до ст.411 КПК України є невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Указав, що матеріали кримінального провадження не містять доказів зупинки та перебування ОСОБА_8 на узбіччі дороги. Наголосив, що відповідно до висновку експертів за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи, і експертизи відео-, звукозапису №7693/17454/17455 від 29.08.2019 року місце зіткнення автомобілем розташовувалося перед початком утворення слідів чорного кольору на проїжджій частині, тобто в районі розташування преривчастої лінії дорожньої розмітки, яка розділяє праву та ліву смуги руху. Наголосив, що висновок вказаної експертизи спростовує показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Також зазначив, що відомості, які містяться у протоколі слідчого експерименту від 07.09.2018 року за участю потерпілої ОСОБА_9 і ОСОБА_11 в частині характеру руху автомобіля «Lada Kalina» є хибними, оскільки відповідно до експертизи №1003/158 від 31.10.2018 року та №7693/17454/17455 від 29.08.2019 року такі дані є технічно неспроможними. На думку захисника зазначений висновок експертів підтверджує показання обвинуваченої про те, що коли вона почала виконувати маневр розвороту в ліво та наблизилась до преривистої лінії дорожньої розмітки, в неї врізався автомобіль під керуванням ОСОБА_11 , який здійснював обгін на перехресті, що заборонено підп.«а» п.14.6 Правил дорожнього руху України.
Наголосив, що протоколи огляду не містять важливих для цього провадження даних, які впливають на правильність висновку автотехнічної експертизи, оскільки експертам були надані неповні дані, що відображено у висновках експертів, а тому є недопустимими доказами.
Зазначив, що органами досудового розслідування було істотно порушено право обвинуваченої на захист, оскільки більше трьох років їй не пред`являлася підозра, а з моменту її пред`явлення до закінчення досудового розслідування минуло менше години. На думку захисника такими діями орган досудового розслідування позбавив права обвинувачену на користування її правами щодо збирання доказів, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та інше.
Указав, що протокол слідчого експерименту від 07.09.2018 року за участю водія ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 є недопустимим доказом, оскільки в ньому ОСОБА_11 вказаний як підозрюваний, що свідчить про те, що він не був попереджений про кримінальну відповідальність у разі надання неправдивих доказів. Зазначив, що вимоги ч.6 ст.223 КПК України не дозволяють потерпілій втручатися у хід слідчого експерименту, однак відповідно до даних, які містяться у вказаному протоколі, потерпіла підтвердила вказаний водієм ОСОБА_11 механізм ДТП.
На думку захисника висновки експертів №1003/18 від 31.10.2018 року є також недопустимим, оскільки ґрунтується на відомостях, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 07.09.2018 року за участю водія ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 .
Наголосив, що в судовому засіданні 01 липня 2020 року під час оголошення прокурором протоколу слідчого експерименту від 07.09.2018 року за участю водія ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_9 , сторона захисту висловлювала свої заперечення, які суд не прийняв до уваги, мотивуючи тим, що в нього на даний час відсутній цей доказ та він позбавлений права його дослідити, однак в подальшому суд в порушення вимог ч.1 ст.23 КПК України не дослідив вказаний доказ. Указав, що судом необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про дослідження письмових доказів.

Стверджує, що суд у вироку при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди у сумі 100 000 грн. не врахував, що дане правопорушення характеризується необережною формою вини, а визначена судом сума перевищує вимоги розумності і справедливості.
Просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 залишити без розгляду.
Також просить повторно дослідити докази:
- допитати свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;
- протокол слідчого експерименту та схему до нього за участю водія ОСОБА_11 від 07.09.2018 року;
- протокол проведення слідчого експерименту та схему до нього за участю водія ОСОБА_8 від 07.09.2018 року;
- висновок судової авто-технічної експертизи №1005/18 від 31.10.2018 року;
- висновок комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №7693/17454/17455 від 29.08.2019 року;
- протокол огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди від 27 серпня 2016 року та схему до нього;
- висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №83/17 від 23.05.2017 року;
- висновок судової авто-технічної експертизи №649/17 від 31.10.2017 року;
- висновок судової авто-технічної експертизи №650/17 від 31.10.2017 року;
- висновок судово-медичної експертизи №1282-А/17 від 08.11.2017 року;
- висновок додаткової судово-медичної експертизи №09-2587/2018 від 14.08.2018 року;
- схему розташування технічних засобів організації дорожнього руху Служби автомобільних доріг у Харківській області в місці дорожньо-транспортної пригоди;
- Відеозапис з місяця дорожньо-транспортної пригоди, зробленої безпосередньо відразу після дорожньо-транспортної пригоди.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, потерпілу та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Оскільки захисником у своєму клопотанні не зазначено у чому виразилася неповнота дослідження судом першої інстанції доказів чи які порушення були допущені при їх дослідженні, тому клопотання захисника про повторне дослідження доказів колегією суддів залишено без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація її дій за ч.1 ст.286 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування чи зміни вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_9 показала, що 27 серпня 2016 року вона разом з колегою ОСОБА_14 та донькою останньої їхали з м. Харкова на автомобілі «Нісан» під керуванням водія ОСОБА_11 по автодорозі «Харків-Щербаківка». Вона перебувала на передньому пасажирському сидінні. Коли виїхали з заправки, то вона побачила автомобіль начебто світлого кольору, який різко з обочини траси виїхав наліво в попутному до них напрямку та відчула удар автомобілів. У результаті ДТП вона отримала тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_11 показав, що 27 серпня 2016 року він на автомобілі «Нісан» приблизно о 17 годині віз з м. Харкова ОСОБА_9 , ОСОБА_14 з її донькою. Виїжджаючи з заправки та, рухаючись на автодорозі «Харків-Щербаківка», він побачив автомобіль «Лада Каліна», який стояв на обочині. Практично порівнявшись з вищевказаним автомобілем він відчув удар і вибух подушки безпеки. Коли опритомнів, то почув крик в автомобілі і практично випав з авто, лежав на землі біля автомобіля, рухатися не міг, так як отримав травму спини та поламані пальці на ногах. Водій автомобіля «Каліна» перебувала в своїй машині, а два її пасажира стояли біля автомобіля і пили пиво. Вони навіть не підходили до них і не поцікавилися про стан постраждалих.

Свідок ОСОБА_14 показала, що 27 серпня 2016 року вона разом з неповнолітньою донькою та своєю колегою ОСОБА_9 на автомобілі «Нісан» під керуванням водія ОСОБА_11 рухалися з міста Харкова додому. Вона з донькою перебували на задньому сидінні автомобіля. На автодорозі «Харків-Щербаківка» після того, як вони заправилися на заправці і почали виїжджати на трасу, перед ними різко на дорогу виїхав автомобіль «Каліна», внаслідок чого сталася ДТП.

Свідок ОСОБА_15 показав, що 27 серпня 2016 року він рухався з м. Харкова до с. Гоптівка на автодорозі «Харків-Щербаківка». Він бачив автомобіль «Каліна» сріблястого кольору, який стояв на обочині. Коли чорний автомобіль порівнявся з вищевказаним автомобілем «Каліна», то останній почав рухатися вліво з обочини і спровокував ДТП. Автомобіль чорного кольору від удару влетів в розташований на зустрічній полосі руху бетонний відстійник, а потім в щиток. Автомобіль синього кольору, який їхав попереду свідка об`їхав «Каліну» і поїхав далі, а він, ОСОБА_15 , зупинився. Побачив, як з чорного автомобіля вийшла дівчинка дитина, яка дуже кричала та її мама. Останніх вони відправили до лікарні, зупинивши попутній транспорт, а пасажира переднього сидіння без тями забрала швидка медична допомога. Автомобіль «Каліна» вдарив чорний автомобіль в праву частину.

Яких-небудь даних, які б ставили під сумнів показання потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 матеріали кримінального провадження не містять.

Судом першої інстанції також проаналізовані показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , показання яких є аналогічними, про те що 27.08.2016 року вони перебували в автомобілі «Каліна», за кермом якого знаходилася ОСОБА_8 . Коли вони рухалися по автодорозі «Харків-Щербаківка», то пропустили необхідний їм поворот з дороги на м. Краматорськ, тому вирішили розвернутися на Т-образному перехресті. ОСОБА_8 повернути не встигла, а тільки почала трохи рухатися взявшись за кермо, коли в них врізався автомобіль «Ніссан» чорного кольору. Свідки зазначили, що на обочині ОСОБА_8 не зупинялася, а постійно рухалася по правій полосі руху.

Отже судом першої інстанції проаналізовано показання всіх свідків та надано їм належну оцінку, а посилання захисника в апеляційній скарзі на невідповідність показань потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 матеріалам кримінального провадження є необґрунтованими.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №83/17 від 23 травня 2017 року в момент первинного контакту автомобіль «Ніссан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 правою боковою частиною переднього бамперу контактував з лівою боковою частиною переднього бамперу автомобіля «ВАЗ-1118» (Лада-Каліна) р.н. НОМЕР_3 . В момент первинного контакту автомобіль «Ніссан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 своєю правою боковою частиною був звернутий до лівої бокової частини автомобіля «ВАЗ-1118» р.н. НОМЕР_3 , при цьому кут між їх повздовжніми осями був приблизно 15 градусів. Місце зіткнення автомобілів «Ніссан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 та «ВАЗ-1118» р.н. НОМЕР_3 розташовувалось до початку спарених слідів автомобіля «Ніссан прем`єра» р.н. НОМЕР_2 (а.с. 76-92 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1282-А/17 від 08.11.2017 року, у потерпілої ОСОБА_16 мали місце пошкодження: - контактний опік 1-2 ступенів правої верхньої кінцівки, походження якого встановити не виявляється можливим. Діагноз закрита черепно-мозкова травма, ушиб головного мозку, травматичний субарахноідальний крововилив, забиття м`яких тканин голови та обличчя, закрита гіперекстензійна травма шийного відділу хребта, травма зв`язкового апарату, травма шийного сплетіння, травматична плексопатія, проксимальний глибокий поріз правої руки. (а.с.150-152 т.1).

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної експертизи №09-2587/2018 від 14.08.2018 року, у потерпілої ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження: - поєднана закрита черепно-мозкова травма та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта у формі забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, з розвитком окорухових порушень у вигляді паралітичної косоокості, що розходиться, переважно лівого ока, травматичного мідріазу, травми симпатичних нервів шийного сплетення, травматичної плексопатії, проксимального парезу правої верхньої кінцівки; - закрита травма грудної клітини у вигляді переломів 5 та 6 правих ребер по лопатковій лінії; - множинні підшкірні гематоми (синці) на правому плечі, правому передпліччі, на передній поверхні правої та лівої гомілки; - опіки правого плеча та правої кисті, які загоїлись з утворенням рубців. Закрита травма грудної клітини утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету (предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились. Множинні підшкірні гематоми (синці) утворились від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення. Враховуючи дані із наданої медичної документації та морфологічні ознаки встановлених тілесних ушкоджень, вони могли бути отримані у строк вказаний у постанові, тобто 27.08.16 в умовах дорожньо-транспортної пригоди. На теперішній час у ОСОБА_9 відмічаються стійки наслідки поєднаної закритої черепно-мозкової травми та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта. Поєднана закрита черепно-мозкова травма та гіперекстензійна травма шийного відділу хребта та їх вищевказані наслідки складають 20% та 5% стійкої втрати загальної працездатності, що у сумі становить 25% і за цією ознакою відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Закрита травма грудної клітини не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3 тижнів (21день), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості. (а.с.182-190 т.1).

Показання потерпілої та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо обставин ДТП підтверджуються даними протоколу проведення слідчого експерименту та схемою до нього за участю потерпілої ОСОБА_9 та водія ОСОБА_11 від 07.09.2018 року, в ході якого останні відтворили обставини та механізм, за яких трапилася ДТП 27.08.2016 року (а.с.194-201 т.1).

Крім того, судом також проаналізовано дані, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченої ОСОБА_8 від 07.09.2018 року, в ході якого обвинувачена показала та пояснила обставини, за яких сталася ДТП 27.08.2016 року (а.с.204-209 т.1).

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №1005/18 від 31.10.2018 року, в ході її проведення було проаналізовано показання свідка ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_8 , які містяться у протоколах проведення слідчого експерименту експертом за участі останніх, та було встановлено, що у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Лада Каліна» ОСОБА_8 , повинна була діяти відповідно до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля «Лада Каліна» ОСОБА_8 , вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України які, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з настанням цієї події (а.с.226-229 т.1).

Відповідно до висновку комплексної судової автотехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №7693/17454/17455 від 29.08.2019 року, ознаки, характерні для електронного монтажу запису звуку у відеофайлі «VIDEO00325.mp4», що записаний в області даних лазерного диску DVD+RW «VIDЕХ» №PWD648 WА не виявлені. Ознак характерних для електронного монтажу відеозображения, не виявлено. Ознак переривання у записі відеофонограми - не виявлено.
Місце зіткнення автомобілів ВАЗ-1183 та Ніссан Прем`єра розташовувалося перед початком утворення слідів чорного кольору на проїзній частині, в районі розташування переривчастої лінії дорожньої розмітки, яка поділяє праву та ліву смуги руху автодороги «Харків-Щербаківка» в напрямку до с. Щербаківка.
В ході проведення вказаної експертизи, було проаналізовано показання водія автомобіля Ніссан прем`єра ОСОБА_11 про те, що автомобіль ВАЗ-1183 виконував маневр зміни напрямку руху вліво з правого узбіччя. Експерти дійшли висновку, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_8 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.п 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_8 мала технічну можливість уникнути дану дорожньо-транспортну пригоду шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України для чого в неї не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_8 не відповідають вимогам п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України і знаходяться, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Також експертами було проаналізовано показання водія автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_8 про те, що автомобіль ВАЗ-1183 виконував маневр зміни напрямку руху вліво з правої смуги руху. Експерти дійшли висновку, що в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-1183 ОСОБА_8 повинна була діяти у відповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України (а.с.332-347 т.1).

Вказаний висновок комплексної судової авто-технічної експертизи був зроблений з урахуванням відомостей, які містяться у протоколах проведення слідчих експериментів та схемам до них, висновків судової авто-технічної експертизи №1005/18 від 31.10.2018 року, судової транспортно-трасологічної експертизи №83/17 від 23 травня 2017 року, протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 27 серпня 2016 року та схемою до нього, а також наданим стороною захисту DVD+RW з відеозаписом, на якому зафіксовано події одразу після ДТП.

Твердження у скарзі сторони захисту про недопустимість протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 та водія ОСОБА_11 від 07.09.2018 року внаслідок зазначення у ньому ОСОБА_11 як підозрюваного, позбавлені підстав.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування ОСОБА_11 процесуального статусу підозрюваного не набував, а зазначення ОСОБА_11 в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.09.2018 року у графі «за участю підозрюваного», колегія суддів розцінює як технічну описку, оскільки ОСОБА_11 до того часу вже був допитаний в якості свідка та попереджався про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, що підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06 вересня 2016 року.

При цьому, як у суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, стороною захисту не було надано даних, на підставі яких могли б виникнути обґрунтовані сумніви у правдивості наданих свідком ОСОБА_11 показань при проведенні слідчого експерименту 07.09.2018 року.
Не наведено та не надано таких даних стороною захисту і в суді апеляційної інстанції.

Навпаки, як слідує із матеріалів провадження, показання, які містяться у протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 06 вересня 2016 року, за своїм змістом не суперечать показанням, наданим ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту за його участі та потерпілої ОСОБА_9 07.09.2018 року.

Зазначене вище свідчить про відсутність будь-яких підстав, які могли б викликати обґрунтовані сумніви у правдивості показань, наданих свідком ОСОБА_11 при проведенні слідчого експерименту 07.09.2018 року.

З огляду на наведене, підстав для визнання протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 та водія ОСОБА_11 від 07.09.2018 року, недопустимим, колегія суддів не вбачає.

Доводи скарги захисника про неповноту судового розгляду внаслідок недослідження судом письмових доказів, також позбавленні підстав.
Як слідує із матеріалів провадження, 01 липня 2020 року у судовому засіданні були надані письмові докази прокурором і останнім відтворено, тобто досліджено їхній зміст, і в цьому дослідженні приймав активну участь захисник ОСОБА_7 , що підтверджується журналом судового засідання від 01.07.2020 року (т.2 а.с.91-95).

Таким чином, дослідивши та давши оцінку всім зібраним у справі доказам, які безперечно викривають обвинувачену у вчиненому, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені цього злочину і правильно кваліфікував її дії за ч.1 ст.286 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в скарзі захисника, підстав не має.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розмір грошових стягнень на відшкодування потерпілій моральної шкоди у сумі 100 000 грн. внаслідок перенесених фізичного болю та страждань, яких вона зазнала у зв`язку втратою та погіршенням стану здоров`я, звичайного способу життя та отриманням в результаті ДТП другої групи інвалідності, судом визначено відповідно з вимогами ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, глибини та тривалості моральних страждань і переживань, які переніс потерпілий.

Доводи захисника про неврахування судом при визначення розміру моральної шкоди того, що дане правопорушення характеризується необережною формою вини, самі по собі не можуть свідчити про невідповідність розміру грошових стягнень на відшкодування моральної шкоди, оскільки ці обставини враховані під час призначення обвинуваченій покарання.

Таким чином підстави для скасування чи зміни вироку суду - відсутні.

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2020 рокущодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: