Дата документу 22.06.2021
Справа № 334/4279/21
Провадження № 1-кс/334/1142/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадження №000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом Запорізького районного управління поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000032 від 14.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.10.2020, невідомі особи шахрайським шляхом, а саме шляхом обману, заволоділи майном, що належить ОСОБА_5 , чим завдали останній матеріальну шкоду.

В ході досудового розслідування в якості потерпілої було допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що 05.12.2012 вона звернулася до ПАТ «Ерсте Банк» для взяття іпотеки на покупку квартири, про що заключила договір № 014/ZB680X/2/001 та разом з іпотекою оформила кредитний договір на суму 138 400 грн.

Предметом іпотечного договору виступала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Після ліквідації банку «Ерсте Банк» його правонаступником став банк ПАТ «Фідобанк», до якого перейшли її кредитні зобов`язання та іпотечний договір. З 2012 по грудень 2019 року ОСОБА_5 , справно платила щомісячні внески, передбачені кредитним договором, про що має відповідні квитанції.

В грудні 2019 року при спробі сплатити черговий щомісячний внесок, грошові кошти їй були повернуті. Для з`ясування причини повернення вона в телефонному режимі зв`язалася з банком, де їй відповіли, що її квартира 21.10.2019 року мала виставлятися на відкриті торги на майданчику ТОВ «ЗАКУПКИ.ПРОМ.ЮА» і рахунок, на який вона мала сплачувати щомісячний внесок в зв`язку з цим був закритий. До закінчення торгів щомісячні внески вона може не сплачувати, так як немає рахунку, на який ці внески можуть бути оплачені.

Переможцем вказаного аукціону став ОСОБА_4 , до якого перейшли права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, На момент переходу вимоги по кредитному договору сума невиплаченого зобов`язання складала 57 257 грн. 80 коп.

З моменту проведення аукціону і по серпень 2020 року їй не приходило жодних вимог від ОСОБА_4 про погашення кредиту та не надано жодних реквізитів, на які можливо було би їх сплатити.

21.08.2020 року кур`єрською доставкою ОСОБА_5 було доставлено вимогу (відповідно до ст. 35 ЗУ «Про іпотеку») щодо порушень умов кредитного договору та звернення у зв`язку з цим стягнення на майно.

У відповідь на вказану вимогу ОСОБА_5 відправила заяву з вимогою надати реквізити, на які вона має змогу зробити відрахування за кредитним договором, проте відповіді не отримала.

25.05.2021 року ОСОБА_5 зробила запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, звідки дізналася, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 було переоформлено на ОСОБА_7 , в зв`язку з чим і звернулася до поліції.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що на протязі вже тривалого часу приймає участь в різноманітних торгах на платформі «Прозоро».

В вересні-жовтні місяці 2019 року, переглядаючи сайт «Прозоро», він побачив, що незабаром відбудуться торги по лоту № СЬЗЫО1 1398 про відступлення права вимоги за кредитним договором. Вказаний лот виставлявся на продаж у зв`язку з наявністю заборгованості.

Також в ході вивчення цього лоту він зрозумів, що порушення вимог вказаного кредитного договору є підставою звернення стягнення за умовами іпотечного договору.

Після перегляду вказаного лоту він вирішив прийняти участь у торгах і після їх проведення 21.10.2019, став їх переможцем.

05.11.2019 він сплатив за вказаний лот 55 200 грн. і 12.11.2019 вказану перемогу на торгах було оформлено договором про відступлення права за договором іпотеки, укладеним між ним і «Фідобанком» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_8 .

З 12.11.2019 по 2020 жодних дій по вказаному кредитному договору не проводилося. За весь цей час ОСОБА_9 жодним чином з ОСОБА_4 не зв`язувалася, щоб якимось чином погасити кредитне зобов`язання.

Про проведення торгів вона могла дізнатися з сайту «Прозоро», крім того вона в подальшому при спілкуванні вказувала, що їй було відомо про те, що її квартира виставлялася на торги.

На протязі 2020 року ОСОБА_4 відправив на адресу ОСОБА_9 декілька вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з тим, що існує заборгованість за іпотечним договором.

Першу вимогу вона не отримала, а подальшу вимоіу вона отримала. Останню вимогу вона отримала 21.08.2020 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, що підтверджується її підписом на повідомленні про вручення поштового відправлення за №930.

Після цього 15.10.2020 ОСОБА_4 подав заяву до Центру надання адміністративних послуг, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 про реєстрацію права власності відповідно до ст. 35, 37 ЗУ «Про Іпотеку».

Для цього ним було надано весь необхідний пакет документів, який він також долучив до матеріалів кримінального провадження.

21.10.2020 року було зареєстровано право власності ОСОБА_4 на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17.06.2021 року він приїхав до вищевказаної квартири, щоб проводити ремонтні роботи, проте біля під`їду була ОСОБА_9 , яка почала йому перешкоджати в цьому.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 1 частка на праві приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки ( серія та номер: 2696 від 05.12.2012), виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (рішення про державну реєстрацію 38763995 від 15.10.2020).

Слідчий просить накласти арешт на вказану квартиру з метою забезпечення речових доказів квартири.

В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання.

ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував можливість задоволення клопотання слідчого, вказавши, що жодних шахрайських дій ним не вчинялося. Квартира була придбана у законному порядку.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає, що органом досудового слідства не доведена необхідність арешту квартири, оскільки не доведено існування обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення., передбаченого ч.1 ст. 190 КК України: відсутні докази підроблення будь-яких документів, вчинення у будь-якій формі шахрайських дій.

Перереєстрація нерухомого майна (квартира) за новим власником за іпотечним договором без згоди попереднього власника сама по собі не створює склад кримінального правопорушення і може бути оскаржена в судовому порядку за правилами цивільно-процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.170-173, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадження, внесеному до ЄРДР №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, про арешт майна, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки (серія та номер:2696 від 05.12.2012), виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу (рішення про державну реєстрацію 38763995 від 15.10.2020 року).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст оголошений 22 червня 2021 року о 9.15 год.

Суддя ОСОБА_1