Справа № 206/2814/21
1-кп/206/192/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000166 від 02.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.191 КК України. В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по вказаному кримінальному провадженню. В обґрунтування клопотання зазначив, що 12.07.2021 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22:00 до 06:00 год. з застосуванням електронного засобу контролю з 12 липня 2021 року по 12 вересня 2021 року включно. В ході судового розгляду по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме. Матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_3 може переховуватися від суду, про наявність вказаного ризику також свідчить стан здоров`я обвинуваченого, який не має видимих проблем зі здоров`ям, що не завадить реалізувати йому спробу переховуватись від правосуддя. Крім того, обвинувачений за адресою мешкання не зареєстрований, з дружиною розлучений, на теперішній час офіційно не працевлаштований а отже у обвинуваченого відсутні стійкі соціальні зв`язки. Перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілого в особі представника ОСОБА_6 , а саме: схилити до дачі завідомо неправдивих свідчень. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення випливає з матеріалів, що характеризують особу підозрюваного та його поведінки в ході досудового розслідування, у тому числі те, що ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, що свідчить перш за все про байдуже ставлення підозрюваного до вимог Законів України та підзаконних нормативно-правових актів. Крім того, за інформацією отриманою від представника потерпілого ТОВ «Айсберг-Фіш», обвинувачений за час своєї роботи вчинив не одноразові правопорушення пов`язані з привласненням грошових коштів та шахрайством, на підприємстві проведено службова перевірка, опитано контрагентів, яким ОСОБА_3 реалізовував продукцію ТОВ «Айсберг-Фіш» та встановлюються обставини вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, за результатом чого до правоохоронних органів будуть направлені відповідні заяви. Також відомо, що 27.08.2021 до ЄРДР внесено відомості, що ОСОБА_3 повторно умисно шляхом обману заволодів грошовими коштами, які належать заявнику ОСОБА_7 . Таким чином, існують ґрунтовні підстави вважати, що аналогічним чином обвинувачений поставиться і до вимог кримінального законодавства, що регламентують його обов`язки та встановлюють обмеження у зв`язку з обранням запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою. Отже, враховуючи, що судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочинається сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Окрім того, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , розмір завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, дані про особу підозрюваного, його майновий стан, є необхідним визначити у межах, визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, максимальний розмір застави 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності. Враховуючи викладене, просив клопотання з наведених у ньому підстав задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, до канцелярії суду подала клопотання в якому підтримала клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі. Окрім того, в клопотанні зазначила, що ОСОБА_3 нещодавно розлучений з дружиною, офіційно не працевлаштований, за адресою мешкання не зареєстрований, а отже у ОСОБА_3 відсутні стійкі соціальні зв`язки, що дає підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, зважаючи на вчинення ним саме особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. ОСОБА_3 в минулому судовому засіданні було змінено покази з визнання всіх обставин встановлених досудовим розслідуванням до їх повного заперечення з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, просила звернути увагу, що на даний час показання ОСОБА_3 суперечать показанням, свідків, так і представника потерпілого ОСОБА_6 , та кардинальна зміна ОСОБА_3 своїх показань дає підстави вважати, що він може дійсно намагатися незаконно впливати на потерпілого в особі представника ОСОБА_6 , а також свідків. Окрім того, ОСОБА_3 після вчинення особливо тяжкого правопорушення вже вчинив ще одне кримінальне правопорушення, а саме у червні 2021 року повторно умисно шляхом обману заволодів грошовими коштами, які належать ОСОБА_7 , про що 27 серпня 2021 року було внесено відомості до ЄРДР. Також, як стало відомо після службової перевірки на підприємстві ОСОБА_3 за час своєї роботи неодноразово привласнював грошові кошти та займався шахрайством. Крім того, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2021 року по справі №199/5945/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме порушення правил дорожнього руху. Враховуючи викладене, а саме наявність ризиків, передбачених ст. 177 КІШ України, які свідчать про те, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти настанню вказаних ризиків, просила клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд в задоволенні клопотання прокурора відмовити, оскільки обраний 12.07.2021 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не порушує, переховуватись від органів досудового слідства та суду не збирається, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за кожним викликом прибував до слідчого та суду. Окрім того, зазначив, що наразі він розлучений, але ця обставина не свідчить про відсутність в нього соціальних зв`язків, на які посилається прокурор. В липні місяці 2021 року він дійсно був звільнений з підприємства ТОВ «Айсберг-Фіш», але має наміри працевлаштуватися. Будь-якого тиску під час досудового та судового розслідування на свідків та представників потерпілого не здійснював. Враховуючи викладене, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по кримінальному провадженню, просив відмовити в його задоволенні з огляду на наступне. 12.07.2021 Самарським районним судом м. Дніпропетровська було обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в 22:00 до 06:00 год., обвинуваченим виконуються покладені на нього обов`язки визначені у вказаній ухвалі. Щодо доводів прокурора та представника потерпілого про наявність ризику вчиняти інші кримінальні правопорушення, на які посилаються останні в клопотанні, а саме те що відносно обвинуваченого внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 191 КК України, вважав вказані доводи не спроможними, оскільки як вбачається з витягу ЄРДР дата вчинення кримінального правопорушення, не встановлена, а тому вказаний ризик не є доведеним. Окрім того, будь-яких інших відомостей, щодо вказаного кримінального провадження за ч. 2 ст. 190 КК України, прокурором не надано. Щодо посилання прокурора на відсутність у обвинуваченого соціальних зв`язків у зв`язку з тим, що останній розлучений, зазначив, що вказана обставина не свідчить про відсутність в нього соціальних зв`язків, на які посилається прокурор. Окрім того, зазначив, що за весь час досудового слідства ОСОБА_3 постійно з`являвся за викликами до слідчого, і на тепер з`являється до суду. Має на утримання двох неповнолітніх дітей. Щодо того, що наразі ОСОБА_9 не працевлаштований, зазначив, що в липні 2021 року він був звільнений з посади в ТОВ «Айсберг-Фіш», наразі не працевлаштувався, оскільки минув лише один місяць, в подальшому ОСОБА_3 має наміри працевлаштуватися. Будь-якого тиску на свідків та представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченим вчинено не було, а доводи про вказані обставини прокурора є надуманими та жодним чином не підтверджені. Щодо вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення у сфері дорожнього руху на яке посилається представник потерпілого у клопотанні, як на ризик передбачений ст. 177 КПК України, вважав його таким, що не підпадає під перелік ризиків визначених в зазначеній статті. З урахуванням викладеного просив відмови в задоволенні заявленого клопотання прокурора в повному обсязі.
Суд, вивчивши клопотання прокурора, дослідивши обвинувальний акт з додатками, вислухавши думку учасників кримінального правопорушення, приходить до наступного.
Статтею 8 КПК України кримінальне провадження, визначено що здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у Кримінальному проваджені, а також, і у відповідності з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.
Частиною першою ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно із ч.2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.
Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого допускається за наявності на те підстав для його заміни, а саме наявності нових обставин.
Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2021 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, у певний період доби, а саме з 22:00 години по 06:00 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 03.11.2021 включно до 12 год. 00 хв. з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обов`язки покладенні на нього вказаною ухвалою, не порушував, останній має зареєстроване та фактичне місце проживання, має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судимий.
Доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_3 продовжує вчиняти інші кримінальне правопорушення, як на наявність ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, не приймаються судом до уваги, оскільки як встановлено з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань на який посилається прокурор в клопотанні не містить дати скоєння кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КПК України, що позбавляє суд можливості встановити чи був вказаний злочин вчинений останнім в період обраного йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ухвалою суду від 12.07.2021.
Окрім того, на теперішній час не підтвердженими є доводи прокурора та представника потерпілого щодо незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на представника потерпілого ОСОБА_6 та свідків, оскільки належних доказів, які б підтверджували зазначений ризик стороною обвинувачення суду не надані.
Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської Конвенції з прав і основоположних свобод людини випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри не може виправдовувати позбавлення особи волі (справи "Яблонський проти Польщі", N33492/96, п. 80, від 21.12.2000 року та "L.A. проти Франції", N 28213/95 1998-VII, п. 102).
Згідно з ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.
Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.
З урахуванням викладеного, суд не вбачає зазначених у ст. 200 КПК підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, у певний період доби, а саме з 22:00 години по 06:00 годину наступного дня, строком до 60 днів, з покладанням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в свою чергу забезпечить належну поведінку обвинуваченого на час розгляду справи в суді, в зв`язку із чим, суд вважає, що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 9, 177, 181, 194, 331, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, у певний період доби, а саме з 22:00 години по 06:00 годину наступного дня, строком до 60 днів, тобто до 03.11.2021 включно до 12 год. 00 хв. з покладенням на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступних обов`язків:
1) прибувати за викликом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за першою вимогою;

2) в період часу з 22:00 години по 06:00 годину наступного дня, не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не відлучатися з м. Дніпра, без дозволу суду;
- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;
- носити електронний засіб контролю,
- утриматись від спілкування з представником потерпілого по кримінальному провадженню під №0000166 в позапроцесуальний спосіб.
Ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 22:00 год. до 06:00 год. із застосуванням електронного засобу контролю, передати для виконання до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1