ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3478/20 Номер провадження 11-кп/814/997/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника- адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № 000747 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Калашники, освіта середня, не інваліда, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

13.04.2006 року Полтавський РС Полтавської області за ч. 3 ст.185 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі на підставі ст. 75, 104 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

04.10.2007 року Полтавським РС Полтавської області за ч.1 ст. 296, КК України до штрафу в 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

02.07.2010 року Теофіпольським РС Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

31.10.2016 року Октябрським РС м. Полтави за ч. 2 ст. 186 КК України засуджено до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

26.04.2019 Ленінським РС м. Полтави за ч.2 ст. 186 КК України на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано з 20.03.2017 по 26.04.2019, звільнений в залі суду по відбуттю покарання,

задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 26 вересня 2021 року.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинені ним злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість у установленому законом порядку, вчинив повторно новий умисний корисливий злочин за наступних, обставин. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2020 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_8 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою вул. Харківське шосе, м. Полтава, поблизу кіоску «Стопка» через оператора служби таксі «838» замовили автомобіль - таксі, з метою пересування по місту Полтава за маршрутом «Шашличка» - зуп. «Фурманова». На виклик за вказаною адресою приїхав водій служби таксі «838» ОСОБА_10 на автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , який на той час знаходився у його володіння відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, від 23.07.2020 року.

Після прибуття на виклик за вищевказаною адресою зазначеного автомобіля таксі «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , в салон зазначеного автомобіля сіли ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 , після чого ОСОБА_10 , залишив салон автомобіля з метою завантаження особистих речей до багажного відділення автомобілю, а саме 20 літрових пластикових ємностей. ОСОБА_9 перебуваючи на передньому пасажирському сидінні помітив барсетку з грошовими коштами належними ОСОБА_10 , що. знаходилися у ніші ведійської двері, які вирішив викрасти.

Реалізуючи свої злочинні наміри на викрадення чужого майна, ОСОБА_9 впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, за мовчазною злочинною згодою ОСОБА_8 , який спостерігав за тим, щоб злочинні дії не були помічені ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно з метою наживи, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку грошових коштів у сумі 1000 грн.

Після цього, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_8 , викраденим майном розпорядились на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1000 гривень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 22 вересня 2020 року, близько 08 год. 15 хв., разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 який належить ОСОБА_10 , який викликали через оператора служби таксі «838», з метою пересування по місту Полтава, котрий було зупинено у зв`язку з раптово виниклим конфліктом який утворився між водієм та пасажирами транспортного засобу. В цей час, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, .проти волі останнього реалізовуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_9 , сидячи на передньому пасажирському сидінні поряд з водієм, наніс удар в обличчя ОСОБА_10 , та в подальшому, погрожував застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у намірі застосування ножа, з нанесенням тілесних ушкоджень несумісних з життям. В свою чергу ОСОБА_8 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні почав висловлювати погрозу, яка є небезпечною для життя та здоров`я, що виразилась у можливості застосування пістолета який знаходиться у нього в кишені, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень несумісних умисно, ОСОБА_9 , у змові з ОСОБА_8 , застосували до ОСОБА_10 насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_12 з метою збереження свого життя та здоров`я вибіг з автомобілю та побіг по АДРЕСА_2 . Надалі, ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 , з метою унеможливлення повідомлення потерпілим ОСОБА_10 , про вчинення злочину до правоохоронних органів, почали його переслідувати. ОСОБА_9 , наздогнавши ОСОБА_10 , який упав на землю, вдарив його по голові та почав душити колінами ніг, при цьому погрожуючи фізичною розправою. Реалізовуючи свій злочинний намір та діючи за попередньою змовою, з метою позбавлення волі та викрадення потерпілого, ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , піднявши ОСОБА_14 , з землі та погрожуючи останньому фізичною розправою, подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, застосовуючи фізичну силу, яка виразилася у супроводженні потерпілого під руки, в супереч його волі помістили останнього на заднє сидіння автомобілю марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 . В подальшому, утримуючи ОСОБА_10 , на задньому сидінні транспортного засобу, створивши зовнішні перешкоди вільного пересування, погрожували вивезти останнього до лісового масиву та здійснити фізичну розправу, таким чином незаконно утримували та позбавили можливості вільно пересуватися ОСОБА_10 .. Одночасно ОСОБА_8 , з метою обмеження волі потерпілого та перешкоджаючи його спробам втекти, вийшов з автомобілю та зачиняючи задні, дверцята наніс ними останньому удар по ногам який прийшовся в область правої гомілки.

Близько 08 год. 25 хв. 22 вересня 2020 року, потерпілий самостійно, скориставшись відсутністю спостереження за ним, відкрив дверцята автомобіля з середини та втік.

Також встановлено, що ОСОБА_8 будучи раніше судимим за вчинені ним злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість у встановленому законом порядку, учинив повторно новий умисний корисливий злочин за наступних обставин. Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 вересня 2020 року, близько 08 год. 25 хв., ОСОБА_8 перебуваючи поряд з автомобілем «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , разом з ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_10 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнового збитку і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу, викрав належні потерпілому речі, які потерпілий втратив тікаючи від протиправних дій підозрюваних, а саме: барсетку - вартістю згідно висновку експерта № 2185 від 12.10.2020 року - 41 грн. 67 коп, та грошові кошти у сумі 3300 грн.

Після цього ОСОБА_8 , з місця скоєння злочину зник та в подальшому викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, тим самим довівши свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, до кінця та завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 3341 грн. 67 коп.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 22 вересня 2020 року, близько 08 год. 15 хв., разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в автомобілі марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 який належить ОСОБА_10 , який викликали через оператора служби таксі «838», з метою пересування по місту Полтава, котрий було зупинено у зв`язку з раптово виниклим конфліктом який утворився між водієм та пасажирами транспортного засобу. В цей час, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_15 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, проти волі останнього, реалізовуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_9 , сидячи на передньому пасажирському сидінні поряд з водієм, наніс удар в обличчя ОСОБА_10 , та в подальшому, погрожував застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилось у намірі застосування ножа, з нанесенням тілесних ушкоджень несумісних з життям. В свою чергу ОСОБА_8 , перебуваючи на задньому пасажирському сидінні почав висловлювати погрозу, яка є небезпечною для життя та здоров`я, що виразилось у можливості, застосування пістолета який знаходиться у нього в кишені, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень несумісних з життям. Діючи умисно, ОСОБА_9 , у змові з ОСОБА_8 , застосували до ОСОБА_10 , насильство, що є небезпечним для здоров`я потерпілого. Після чого, ОСОБА_12 з метою збереження свого життя та здоров`я вибіг з автомобілю та побіг по АДРЕСА_2 . Надалі, ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_8 , з метою унеможливлення повідомлення потерпілим ОСОБА_10 , про вчинення злочину до правоохоронних органів, почали його переслідувати. ОСОБА_9 , наздогнавши ОСОБА_10 , який упав на землю, вдарив його по голові та почав .душити колінами ніг, погрожувати фізичною розправою. Реалізовуючи свій злочинний намір та діючи за попередньою змовою, з метою позбавлення волі та викрадення потерпілого, ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , піднявши ОСОБА_14 , з землі та погрожуючи останньому фізичною розправою, подавляючи його волю, позбавивши можливості чинити фізичний опір, застосовуючи фізичну силу, яка виразилася у супроводженні потерпілого під руки в супереч його волі помістили останнього на заднє сидіння автомобілю марки «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_1 . В подальшому, утримуючи ОСОБА_10 , на задньому сидінні транспортного засобу, створивши зовнішні перешкода вільного пересування, погрожували вивезти останнього до лісового масиву та здійснити фізичну розправу, таким чином такий спосіб незаконно утримували та позбавили можливості вільно пересуватися ОСОБА_10 .. Близько 08 год. 25 хв. 22 вересня 2020 року, потерпілий самостійно, скориставшись відсутністю спостереження за ним, відкрив дверцята автомобіля з середини та втік. Тоді, ОСОБА_9 , разом із ОСОБА_8 :, перебуваючи в автомобілі, де ОСОБА_9 за допомогою ключа який знаходився в замку запалювання привів в дію двигун легкового автомобіля марки д.н.з. НОМЕР_1 таким чином встановивши контроль над транспортним засобом та в подальшому перемістив його в просторі всупереч волі власника ОСОБА_10 , таким чином здійснивши незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, чим завдав потерпілому матеріального збитку згідно висновку експерта № 310 від 06.10.2020 на суму 142 509 грн. 80 коп.

Продовжуючи дію запобіжного заходу суд врахував суть пред`явленого обвинувачення, наявність доведених прокурором ризиків, особу обвинуваченого, який з огляду на суть ряду попередніх судимостей, схильний до вчинення злочинів та що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_16 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ризики, на які вказує прокурор є недоведеними. Судом при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою не враховано, наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а саме: матері похилого віку та дівчини, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, відшкодування потерпілому матеріальних та моральних збитків, наявність постійного місця проживання, що підтверджується відповідною довідкою та працевлаштування за кордоном.
Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що сторони кримінального провадження заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2021 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, групою осіб; у викраденні та незаконному позбавленні волі людини, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, групою осіб, поєднаному з погрозою застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 28.07.2021, місцевий суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, всупереч твердженням апелянта, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи ст.ст. 177,183,197, 199 та 331 КПК України.

Під час вирішення клопотання прокурора суд встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки вони передбачають перебування ОСОБА_8 на волі, що з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий до реального покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив нові злочини, його суспільну небезпечність, що може свідчити не тільки про ухилення від суду, а й про невиконання його процесуальних рішень, характер протиправних дій та їх тяжкість, підозру у вчиненні яких йому пред`явлено.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Обставини, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, встановлені ризики станом на день розгляду клопотання не зменшився.

Таким чином, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, яким доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження прав ОСОБА_8 перебувати на волі, оскільки аргументи наведені обвинуваченим, не переважають забезпеченню належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень.

Доводи апелянта про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Так, інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування обвинуваченого на волі.

Доводи апеляції обвинуваченого, місцевий суд врахував в сукупності з іншими обставинами, які враховуються при продовженні строку тримання під вартою.

Колегією суддів враховуються наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, а саме матері похилого віку та дівчини, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та відшкодування потерпілому завданих збитків. Проте, зважаючи на встановлені місцевим та апеляційним судом обставини, дані обставини не спростовують наявність ступеня ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду та створять загрозу суспільству та, як наслідок, не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, у разі незастосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника є необґрунтованою.

Керуючись статтями ст.ст.376,405,407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 28 липня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4