УХВАЛА
Іменем України

03.09.2021 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_2 звернувся із даною скаргою, у якій просить слідчого суддю зобов`язати поліцію виконати імперативні норми ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення передбачених ст.ст. 206, 366, 161 КК України кримінальних злочинів головою селищної ради ОСОБА_3 , надати витяг із ЄРДР та пам`ятку потерпілого. Також просить поновити строк подання скарги.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_2 зазначив, що фактично придбав у держави землю за 6 000 гривень, що належить йому безкоштовно, сплатив до державної скарбниці і цю землю голова селищної ради ОСОБА_4 у нього вкрала і перепродала іншій людині.

Вивчивши й дослідивши матеріали даної скарги слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

У відповідності із п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення зокрема, заявником.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 316 цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст скарги, окремі норми кримінального процесуального законодавства України, слідчий суддя дійшов висновку, що заявлені гр. ОСОБА_5 вимоги скарги не можуть бути предметом їх розгляду слідчим суддею по суті, а відтак наявні підстави для відмови у відкритті провадження за скаргою з огляду на наступне.

В обґрунтування свого висновку слідчий суддя враховує роз`яснення, надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» за № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017.

У підпункті 1.3 пункту 1 даного Листа ВССУ зауважив, що «…у зв`язку з хибним розумінням скаржниками саме цього виду бездіяльності слідчі судді приймають багато ухвал про відмову у відкритті провадження відповідно до ч.4 ст.304 КПК з тих підстав, що скарга подається на бездіяльність слідчого чи прокурора, яка не підлягає оскарженню.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий або прокурор наділені обов`язком учинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством».

Зі змісту скарги ОСОБА_2 вбачається, що останній оскаржує бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. У свою чергу слідчим суддею звернуто увагу, що така бездіяльність могла буди допущена лише у разі звернення заявника до правоохоронних органів. Натомість гр. ОСОБА_2 не долучає до своєї скарги жодного документу, який би засвідчив його звернення (в усній чи письмовій формі) до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Більше того, про таке звернення заявник взагалі не зазначає у своїй скарзі, а лише посилається на ряд судових рішень по справам, у яких він брав участь як заявник (апелянт).

Крім цього, у згаданому листі ВССУ за № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 суд касаційної інстанції зауважив, що оскільки «…предметом аналізованого виду оскарження є бездіяльність, а не конкретна дія чи рішення, які вчиняються конкретним суб`єктом, тому скаржник на момент звернення зі скаргою об`єктивно може не володіти інформацією стосовно того суб`єкта, чиї дії він фактично оскаржує.

Із цих підстав недоцільно відмовляти у відкритті провадження в разі некоректного визначення суб`єкта, бездіяльність якого оскаржується».

Разом з тим, ОСОБА_2 у своїй скарзі взагалі не посилається на певного суб`єкта, чию бездіяльність він фактично оскаржує, і лише у прохальній частині скарги просить слідчого суддю зобов`язати поліцію виконати вимоги статті 214 КПК України. При цьому скарга не містить уточнюючої інформації, який саме орган (підрозділ) поліції мав на увазі скаржник, наприклад Житомирський РУП ГУНП в Житомирській області, Відділ поліції №1 в Житомирській області чи якийсь інший підрозділ Головного управління Національної поліції в Житомирській області тощо.

Відсутність такої інформації про правоохоронний орган, до якого можливо звертався із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , перешкоджає слідчому судді виконати вимоги ч. 3 ст. 306 КПК України та повідомити (викликати) в судове засідання представника відповідного органу, її посадову особу, чия бездіяльність оскаржується.

У свою чергу Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає можливість залишення скарги, наприклад без руху, у зв`язку із наявними у ній недоліками та наданням строку на їх усунення.

Зважаючи на викладене, зокрема відсутність відомостей про звернення ОСОБА_2 до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що зі змісту скарги не вбачається наявність бездіяльності, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, відтак зважаючи на норму ч. 4 ст. 304 КПК України, наявні підстави для відмови у відкритті провадження за указаною скаргою.

Додатково слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що гр. ОСОБА_2 вже раніше звертався до слідчого судді зі скаргами, в яких просив внести в ЄРДР відомості про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за ст.ст. 161, 206, 366 КК України, надати витяг із ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Так, за наслідками їх розгляду ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 від 29.03.2021 року у справі №295/276/21 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні його скарги, а ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 від 30.04.2021 року у справі №295/5421/21 ОСОБА_2 відмовлено у поновленні процесуального строку на оскарження бездіяльності уповноважених осіб відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, та повернуто скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Слідчий суддя