Провадження №1-в/447/331/21
Справа №447/3710/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2021 Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» (далі по тексту МВК № 50) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

за участю прокурора ОСОБА_4

представника МВК № 50 ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

в с т а н о в и в

15.11.2021 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшло подання начальника МВК № 50 про умовно-дострокове звільнення засудженого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 107 КК України.

У МВК № 50 відбуває покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 05.12.2019 за ч.2 ст.121 ,ст.102, ч.5 ст.72 КК України , яким засуджено до 7 років позбавлення волі. Даний вирок оскаржувався в апеляційному та касаційному порядку та був залишений без змін.

У судовому засіданні представник МВК № 50 надав пояснення аналогічні, викладеним в поданні та просив його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , вважає таке передчасним.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений ОСОБА_3 подання про умовно-дострокове звільнення підтримав, просив таке задоволити.

Заслухавши пояснення представника МВК № 50, думку прокурора, засудженого, перевіривши подані матеріали, вивчивши характеристику засудженого, суд дійшов висновку, що подання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст. 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким »умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої, ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджено за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, до 7 років позбавлення волі.

До кінця терміну покарання засудженому ОСОБА_3 залишилося 2 (два) роки 7 (сім) місяців 3 (три) дні.

Відповідно до матеріалів особової справи та характеристики засудженого, останній з 17.01.2020 відбуває покарання в МВК № 50. За період відбування покарання ОСОБА_3 характеризується позитивно, до роботи відноситься сумлінно, не допускає порушень умов відбування покарання, має шість заохочень, відбув більше 1/2 частини строку покарання, що дає йому право на умовно-дострокове звільнення.

Постановою начальника МВК №50 від 20.08.2020 засудженого ОСОБА_3 переведено до дільниці соціальної реабілітації. Засуджений працевлаштований на контрагентському об`єктів установи «Львів Сад».

У судовому засіданні засуджений вказав те, що на даний час вину у вчиненому злочині визнає та зазначив, що під час перебування у МВК № 50 не навчався, оскільки хотів отримати заохочення за сумлінне ставлення до праці.

За змістом ст. 107 КК України факт виправлення засудженого засвідчується не лише сумлінною поведінкою та ставленням до праці, але і до навчання.

Наведене в сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_3 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі, достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 107 КК України.

Окрім того рішення на підставі якого засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання є стягнення на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи у розмірі 24 376,99 грн, однак ОСОБА_3 , відбуваючи покарання не проявив ініціативи, будучи працевлаштованим та отримуючи заробіток для погашення суми на користь держави.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що подання про умовно-дострокове звільнення засудженого є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.107 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України,

постановив :

У задоволенні подання начальника Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1