Справа № 461/8510/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/612/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2021 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначено йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження - відмовлено. Обраний засудженому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - залишено без змін до вступу вироку в законну силу. Прийнято відмову ОСОБА_11 від цивільного позову до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та закрити провадження у справі в цій частині, на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Вирішено питання з речовими доказами.

Органом досудового розслідування у вину ОСОБА_8 ставиться те, що останній, перебуваючи 02.07.2019 року, приблизно о 05.00 год. на алеї по пр.Свободи у м.Львові, навпроти нічного клубу «Галерея Лицарів», маючи високі спортивні досягнення, та володіючи навичками завдання ударів у системі спеціальних видів боротьби, оскільки є майстром спорту України міжнародного класу з рукопашного бою, на грунті особистих неприязних стосунків, які виникли раптово, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, розуміючи силу удару та передбачаючи його шкідливі наслідки, діючи умисно, наніс один удар правою рукою у праву частину голови із значною силою, яка є достатньою для нанесення серйозних травм з технікою, що відповідає основним характеристикам ударних дій в рукопашному бою, після чого, потерпілий ОСОБА_11 впав на бетонне покриття та втратив свідомість. Відтак, ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_11 важку закриту черепно-мозкову травму у вигляді переломів склепіння та основи черепа, крововиливів у порожнину черепа, під тверду оболонку та в м`які оболонки, речовину головного мозку, які згідно висновку експерта відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення, чим вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

З урахуванням викладеного, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, прокурори подали на нього апеляційні скарги, у яких просять Вирок Галицького районного суду м. Львова від 12.05.2021 стосовно ОСОБА_8 за ст. 128 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 зазначає, що у вироку відсутнє обвинувачення за ст. 128 КК України, яке визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім цього суд, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, не навів достатніх мотивів такого рішення, виклавши у вироку лише критерії розмежування вказаних статей без їх оцінки з огляду на встановлені у справі фактичні обставини. Висновки суду щодо наявності підстав для перекваліфікації не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, фактичним обставинам вчинення злочину, встановленим під час судового розгляду справи, які мають значення для розмежування вказаних злочинів, не надано об`єктивної оцінки, що призвело до передчасного та необгрунтованого висновку про наявність підстав для кваліфікації злочину за ст. 128 КК України.

Потерпілий не розраховував на силу удару та не очікував його, не спроможний був захищатися та передбачити такі можливі наслідки, як різке падіння, на відміну від обвинуваченого ОСОБА_8 , який, з огляду на відповідну підготовку, розумів можливі наслідки своїх дій для потерпілого.

ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода, і хоча не бажав, але свідомо припускав такі наслідки, що є ознаками непрямого умислу (ч. З ст. 24 КК України).

Наведені обставини свідчать, що ОСОБА_8 діяв з неконкретизованим (невизначеним) і непрямим умислом, за яким настає відповідальність за фактично спричинену шкоду - у даному випадку за умисне заподіяння ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.

Прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі наводить мотиви, аналогічні апеляційній скарзі заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , а також зазначає, що при перекваліфікації дії ОСОБА_8 з ч.І ст.121 КК України на ст.128 КК України суд не наводить достатніх мотивів, висновки щодо наявності підстав для перекваліфікації дій не підтверджено доказами, які були предметом дослідження судом, а також не відповідають фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, які встановлені під час судового розгляду.

Судом при постановленні вироку не взято до уваги те, що ОСОБА_8 володіє навичками завдання ударів у системі спеціальних видів боротьби, оскільки є майстром спорту України міжнародного класу з рукопашного бою, наніс цілеспрямовано удар в ділянку голови потерпілого ОСОБА_11 із значною силою, яка є достатньою для нанесення серйозних травм з технікою, що відповідає основним характеристикам ударних дій в рукопашному бою, після чого потерпілий впав на бетонне покриття та втратив свідомість, внаслідок чого ОСОБА_8 своїми умисними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_11 важку закриту черепно мозкову травму у вигляді переломів склепіння та основи черепа, крововиливів у порожнину черепа, під тверду оболонку та в м`які оболонки, речовину головного мозку, які згідно висновку експерта відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

На думку обвинувачення, ОСОБА_8 діяв з невизначеним та непрямим умислом, за який наступає кримінальна відповідальність за фактично спричинену ним шкоду.

Відтак, висновки суду про наявність підстав для перекваліфікації дії ОСОБА_8 з ч.І ст.121 на ст.128 КК України є передчасними та такими, що не ґрунтуються на досліджених судом доказах та встановлених фактичних обставинах.

Окрім цього, судом при постановленні вироку допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, положеннями ч.6 ст.368 КПК України передбачено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, чого суд в даному випадку не зробив.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора на підтримку апеляційних скарг, обвинуваченого, який заперечив проти апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 не дотримані.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у вироку суду обов`язково має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення;

Як встановлено апеляційним судом у вироку відсутнє формулювання обвинувачення за ст. 128 КК України, яке визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Окрім цього суд, перекваліфікувавши дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, не навів достатніх мотивів такого рішення, виклавши у вироку лише критерії розмежування вказаних статей без їх оцінки з огляду на встановлені у справі фактичні обставини. Висновки суду щодо наявності підстав для перекваліфікації не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, фактичним обставинам вчинення злочину, встановленим під час судового розгляду справи, які мають значення для розмежування вказаних злочинів, не надано об`єктивної оцінки, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про наявність підстав для кваліфікації злочину за ст. 128 КК України.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, що унеможливило прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі, і що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 415 КПК України є підставою для скасування такого рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. За таких обставин подані апеляційні скарги прокурорів підлягають задоволенню частково, а вирок скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд у суд першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційних скаргах, дослідити належним чином усі докази у справі. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись ст.ст. 405,407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 та прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4