Справа № 947/6527/20
Провадження № 1-кп/947/237/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_12 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004486 від 29.12.2019 рокуза обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, має доньку 2010 року народження, працював за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, обвинувачений ОСОБА_13 , 29.12.2019 року знаходячись біля будинку потерпілого, за адресою: м. Одеса, вул. Краснова,1, приблизно о 07:00 годині, отримав від невстановленої жінки на ім`я ОСОБА_14 , раніше викрадений у потерпілого ОСОБА_10 , ключ від транспортного засобу та діючи за попередньою змовою з нею, шляхом використання раніше викраденого ключа, проник до салону зазначеного автомобілю та привів двигун транспортного засобу «Mercedes Benz» Е 200 р/н НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 у робочий стан. Встановивши контроль над транспортним засобом та отримавши можливість керувати автомобілем і здійснювати на ньому рух, продовжуючи свій злочинний намір, та переслідуючи корисливі мотиви, почав переміщення транспортного засобу «Mercedes Benz» Е 200 р/н НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 у просторі, таким чином незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, вартістю з урахуванням зносу 210280,42 гривень, який належить ОСОБА_11 , після чого на зазначеному автомобілі спільно з невстановленою жінкою на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зник з місця вчинення злочину.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_13 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, органами досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
В обвинувальному акті зазначено, що 28.12.2019 біля 23:00 годин, обвинувачений ОСОБА_13 діючи за попередньою змовою з невстановленою жінкою на ім`я ОСОБА_14 , маючи злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення майна та незаконне заволодіння транспортним засобом, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, прибув разом із вказаною жінкою та ОСОБА_15 до потерпілого ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де обрала майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.
29.12.2019 в проміжок часу з 03:15 по 07:00 год., знаходячись в квартирі потерпілого, невстановлена жінка на ім`я ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , який очікував біля будинку № 1 по вул. Краснова у м. Одесі, скориставшись, перебуванням потерпілого ОСОБА_10 , у стані алкогольного сп`яніння, таємно викрала належне йому майно, а саме: мобільний телефон марки "Xiaomi 8 Lite" вартістю 3,533 гривні 33 копійок, мобільний телефон марки "Samsung GT-C3782" темно-сірого кольору вартістю 383 гривні 33 копійок, мобільний телефон марки "Samsung GT-C3322" темно-сірого кольору вартістю 443 гривні 33 копійок, планшет марки Medion LifeTAB E10312" сірого кольору вартістю 466 гривень 66 копійок, радянський годинник "Полет" із хронометром вартістю 228 гривні 33 копійок, срібна ціпка квадратного плетіння (із пошкодженим замком) із кулоном "Діва", 925 проби, кулон- 3 гр., ціпка- 7 гр. вартістю 118 гривень 40 копійок, гаманець чорного кольору вартістю 85 гривень, грошові кошти в сумі 830 грн., водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , 2008 р.в., № НОМЕР_3 , перстень із ювелірного сплаву на основі золота 583 проби із насічкою у вигляді ромбу, масою 8,000 г. вартістю 5261 гривень 76 копійок, кільце "Чалма" із ювелірного сплаву на основі золота 583 проби, масою 8,000 г., вартістю 4,604 гривні 04 копійок, кільце із ювелірного сплаву на основі золота 583 проби, масою 4,000 г. вартістю 5,261 гривні 76 копійок, кільце із ювелірного сплаву на основі золота 583 проби, масою 4,000 г вартістю 5,261 гривні 76 копійок, наручний годинник марки "Piere Nicole" модель "1B26M ST/WH" вартістю 481,71 грн., ключі від транспортного засобу "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 VIN: НОМЕР_2 , банківську картку банку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яка оформлена на ім`я потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, реалізуючи свій злочинний умисел,спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного викрадення майна належного потерпілому ОСОБА_10 ,невстановлена жінка на ім`я ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , в проміжок часу з 07:24 год. по 07:28, знаходячись за адресою: Ак. Глушка 5, маючи у володінні мобільний телефон та банківську картку потерпілого, зняли кошти в розмірі 19 000 грн. та знаходячись за адресою м. Одеса, пл. Старосінна, 1, о 10:13 год., за аналогічних обставин зняла грошові кошти у сумі 1,000 гривень.
Загальна сума завданих матеріальних збитків становить 41,697 гривень 65 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України не визнав, пояснив, що він в місті Одесі орендує кімнату в будинку на вулиці Жаботинського, займається ремонтуванням машин, купує їх, чине та продає. В день подій він з партнером купили автомобіль, він погрузив його на лафет, його товариш поїхав, а він чекав на дівчину на першій станції Люстдорфскої дороги. На Юго Западному масиві є налівайка, він зайшов випити пива, там вже було дві людини, з якими він був знайомив, бачив їх декілька разів, одну звали ОСОБА_16 вона наркоманка, а другу бачив один раз. Дочекавшись свою дівчину вони на таксі поїхали на вулицю Суднобудівельну, під ранок, близько пів четвертої, півпятої години ранку він вже йшов на вулиці Жаботинського повз будинку потерпілого, там цілодобовий магазин, де купив сигарети. Він побачив потерпілого який намагався завезти автівку, потерпілий був дуже п`яний, з потерпілим він був знайомий, раніше на ОСОБА_17 випивали пиво разом, в метрах 50 від автомобіля, стояли дві дівчини. Потерпілий попросив його керувати автомобілем, тобто бути тверезим водієм за що сплатить йому 1000 грн., а потім, ще 1000 грн. коли повернуться. Потерпілому стало погано, він був п`яний, він його вивів з автомобіля, довів до квартири, але в квартиру не заходив, потерпілий віддав йому документи на автомобіль та ключі і сказав, щоб він повернув автомобіль до 11:00 годині. Документи він поклав до бардочка, а посвідчення водія у підлокітник. Після того як він відвів потерпілого, сів за кермо автівки, і під`їхав до дівчат, одна була дуже п`яна на ім`я ОСОБА_18 , а дівчина ОСОБА_19 була більш адекватна. ОСОБА_18 потерпілому не підійшла бо була наркоманка, а ОСОБА_19 не підійшла тому що була вагітна, але вони потерпілому пообіцяли іншу жінку привезти. Вони каталися години дві с половиною, дівчат багато де катав, на вулиці Левітана, біля базару, їздили аж до 7 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 заходила деякі під`їзди, потім він зрозумів що ніякою подруги не має, сказав що повертаємося до потерпілого і повертаємо автомобіль. Йому необхідно було на потяг, їхати в Котовськ, він їхав віддавати автомобіль потерпілому, але їх зупинив патруль. Олі було погано, вона просила викликати швидку, викликали швидку, це було після того, як вони почули, що його прізвище в розшуку. Оля дійсно знімала гроші в банкоматі, йому не було відомо що вона знімає гроші з картки ОСОБА_22 . ОСОБА_21 у нього також питала є у нього гроші, він дав їй свій мобільний телефон яким вона користувалася. Він дізнався що написано заяву про угон автомобіля. СМС повідомлення він не писав, їх могла писати ОСОБА_19 яка користувалася його мобільним телефоном, вона поставила в його телефон свою сім картку, у нього було два мобільних телефона. Коли його зупинив патруль, він дістав документи з бардачка, а права з підлокітника, ніяких речей, карток та годинників в його речах не було, все це фіксувалося на відео. Потерпілий коли тверезий то поведінка у нього нормальна, але коли вип`є, то по двору катається на автомобілі. Можливо дівчини його ї обікрали, але він не бачив у них сумок, були тільки жіночі сумочки. Він вважає, що потерпілий забув що сам віддав йому автомобіль, а коли протверезів, подумав що він у нього щось вкрав, тому написав на нього заяву про викрадання автівки. Потерпілий дуже добре «накачав» ОСОБА_16 , вона була дуже п`яна, нічого не зрозуміла. Коли його зупинили, його спитали як він завів двигун автомобіля, він відповів що ключем, який йому дав потерпілий, йому сказали, що автомобіль в угоні, стали чекати опер працівників. В ході огляду автомобіля, портмоне знайшли позаду підсіданням. Офіційно його оглядали вже в Київському ВП. Він ніяких злочинів ні скоював, потерпілий добровільно надав йому ключі та документи від автомобіля, а він лише хотів заробити 2 000 гривень в якості тверезого водія.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 28.12.2019 року до нього прийшла знайома жінка на ім`я ОСОБА_16 ,з якою він перебував в інтимному зв`язку, та сказала, що домовилася зі знайомою що та до нього прийде ввечері. В цей день подзвонила жінка та сказала, що зі мною зустрітися біля 23:00 годині, потім знов зателефонувала, що прийде в 3:00 годині. Так на початку 04:00 годині він пішов зустрічати жінку на ім`я ОСОБА_19 , з машини вийшла ОСОБА_18 з алкоголем та жінка, який він провів к собі додому, двері зачинив та сховав ключі. Вони випивали коньяк, через пару рюмок, він відчув незрозумілий стан. Потім жінка подзвонила знайомому щоб він забрав ОСОБА_18 , оскільки вона зайва, ОСОБА_18 поїхала, а він продовжував випивати з жінкою. За ніч ОСОБА_18 три рази уходила та потім приїжджала в його квартиру, вона знаходилася на кухні, а він з жінкою в кімнаті. Один раз він побачив, що жінка рилась десь, були відкриті тумбочки, у неї була з собою велика сумка. Приблизно о 07:00 годині він вийшов на вулицю і побачив, що відсутня його автівка, не було документів, ключів від квартири, він пішов до поліції після цього. Викрадені речі зберігалися в ящиках в кімнаті, ключі в квартири були в прихожей, телефон був Редмі Ноут 8, ключи від машини та гаманець, гроші, картки були у куртці. Він не надавав ключів та документів від автомобіля обвинуваченому ОСОБА_13 .
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що 29.12.2019 року до нього прийшов переляканий ОСОБА_10 , сказав, що вкрали автівку, квартиру обікрали, обставини їй невідомі вона колишня дружина ОСОБА_10 . Вартість автівки плизко 17 000 Євро, користувався ОСОБА_10 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснив, що він був понятим при затриманні обвинуваченого ОСОБА_13 , у якого вилучалось декілька сім карток, купюра 1 000 гривень, старий телефон та якісь дрібниці, протокол прочитав, підписав. У відділку поліції був з 18-20:00 годині, коли зайшли до кабінету на столі нічого не було, протокол заповнювали в його присутності, діставали речі з кишень затриманого. У ОСОБА_24 була сумка, частина речей вилучалося з кишень, частина з сумки. Протокол огляду він не підписував, підписував протокол вилучення, і ще якісь документ, підписи на протоколі його.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що події відбувалися вночі на вулиці Краснова в місті Одесі, вона з Боженою, з якою познайомилася в той день в барі Гранат, приїхали до потерпілого ОСОБА_10 , потерпілий просив його з кимось познайомити. Приїхали до потерпілого десь у часу ночі з коньяком, у потерпілого була горілка, випивали, вона постійно знаходилася на кухні, ОСОБА_14 з ОСОБА_25 виходили в кімнату. Потім приїжджав брат ОСОБА_14 , вони виходила на хвилин сім, коли повернулася ОСОБА_14 знаходилася в кімнаті, і ложила собі в сумку телефони та речі зі шаф, це бачив ОСОБА_25 , питав її що та робить, потерпілий був на підпитку. Через півтори години вона з Боженою покинули квартиру потерпілого, вона була достатньо п`яна, і пішли в напрямку гуртожитку, в цей час під`їхала автівка Мерседес, який належить потерпілому за кермом був ОСОБА_13 , вони сіли в автомобіль і поїхали на дачу на вулицю ОСОБА_26 . ОСОБА_13 збирав свої речі, хвилин п`ятнадцять, і вони поїхали далі, ОСОБА_14 запропонувала зняти гроші, знімала біля Київського ринку з картки потерпілого, на ОСОБА_27 продала телефони потерпілого. В ранці їх затримали співробітники поліції, за кермом автівки був ОСОБА_13 , під`їхало дві машини. Вона з Боженою поїхали до єврейської лікарні з якої вони збігли та пішли на Привоз продавати телефони, планшет, гроші за них взяла собі ОСОБА_14 , Їй та ОСОБА_24 вона їх не давала. ОСОБА_13 ніяких грошей та речей вони не передавали. Вона не чула щоб обвинувачений планував продавати автівку, ОСОБА_28 пропонував повернути автомобіль потерпілому, маршрут поїздки вказували ОСОБА_14 , їхали в напрямку ринку «7-й КМ».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що 29.12.2019 року він разом з ОСОБА_30 здійснювали патрулювання рухались по трасі, побачили Мерседес з номером 6956, на який була орієнтировка, зупинили транспорт та супроводили до відділку поліції, транспортний засіб вони не оглядали. В автомобілі було ще дві жінки, одна була вагітна, викликали швидку, склали про це рапорт, привезли її до Єврейської лікарні. Пізніше їм повідомили, що жінки попросили до туалету та збігли з лікарні. Коли вони зупинили автівку то у водія не було посвідчення водія, обвинувачений був спокійний, не нервував.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_30 пояснив, що у грудні 2019 року він з ОСОБА_29 здійснювали патрулювання, отримали орієнтировку на автомобіль Марседес, і приблизно о 10:00 годині вони побачили ОСОБА_31 , зупинили його, в ньому був обвинувачений та дві жінки. Одна із жінок сказала, що вона вагітна і у неї болить живіт, вони викликали швидку допомогу, лікар сказав, що необхідно відвезти її до лікарні, у жінок пакетів не було. Обвинувачений казав, що взяв автівку у свого знайомого, їхали вони у напрямку двох столів з міста. СОГ приїхала приблизно через півгодини, в цей час вони провели тільки поверхневу перевірку, нічого заборонено не було.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_32 пояснила, що її чоловік дозволив обвинуваченому ОСОБА_33 пожити у них на дачі по АДРЕСА_3 , чим займався обвинувачений їй не відомо. Він жив в одній із кімнаті, до нього приходили дівчини. Так в день події у грудні 2019 року обвинувачений прийшов додому з дівчиною, почав збирати речі, казав що поїде до матері, автомобіля вона не бачила. Обвинувачений ОСОБА_28 не поганий хлопець, нічого поганого про нього вона сказати не може.

В ході судового розгляду судом дослідженні письмові докази, які підтверджують обставини скоєння ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а саме:
-Витяг з ЄРДР за № 0004486 від 29.12.2019 року;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 29.12.2019 року від потерпілого ОСОБА_34 , з якого вбачається, що з 00:00 годин 29.12.2019 року до 04:00 годин 29.12.2019 року невстановлена особа тайно заволоділа його автомобілем "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , 2008 р.в.,
-Протоколом огляду місця події від 29.12.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що проведено огляд автомобіля "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , який знаходився на земельній ділянці розташованої на Дальницькому шосе, біля будинку 34 в місті Одесі. В ході огляду було виявлено та вилучено: два мобільних телефона, дві звязки ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліс страхування, предмет схожий на пістолет, два чорних гаманця, два бейдчика, ключі від автівки, сліди пальців рук, змиви біологічного матеріала;

-План схема №1 руху автомобіля «Mercedes Benz" Е 200 р.н.з.;
-План схема №2 руху автомобіля «Mercedes Benz" Е 200 р.н.з.;
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.12.2019 року, з довідкою, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_32 впізнає особу на фото № 3 де зображений ОСОБА_13 , як «Константина»;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.12.2019 року з довідкою, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_35 впізнає особу на фото № 3 де зображений ОСОБА_13 , як « ОСОБА_36 »;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.12.2019 року;

-Протоколом огляду предметів від 30.12.2019 року з фототаблицею;

-Протоколом огляду предмету від 30.12.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що об`єктом огляду є транспортний засіб марки "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , 2008 р.в.,
-Постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року;

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2020 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав ключі від свого автомобіля які були у нього викрадені 29.12.2019 року;

-Протокол огляду речового доказу від 10.01.2020 року з фототаблицею;

-Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 10.01.2020 року;

-Висновок експерта №14 ОД від 30.01.2020 року з фототаблицею якого вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Мерседес » номерной знак НОМЕР_1 станом на 29.12.2019 року складала 210 283 грн. 42 копійки.

-Протоколом повернення тимчасово вилученого майна від 09.01.220 року, з якого вбачається, транспортний засіб марки "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , 2008 р.в. повернули його власнику ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України суд вважає не доведеним з наступних підстав.
Орган досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачується в умисному, таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб за яку передбачено кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 185 КК України.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України сторона обвинувачення, посилається на докази досліджені судом, а саме:
-Протоколом огляду предметів від 30.12.2019 року з фото таблицею;

-Протоколом огляду предметів від 30.12.2019 року з фото таблицею;

-Постанова про визнання та залучення до кримінального провадження речових доказів від 30.12.2019 року;

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2020 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав гаманець, який був у нього викрадені 29.12.2019 року;

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2020 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав ключі від свого гаражу, які були у нього викрадені 29.12.2019 року;

-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.01.2020 року з фото таблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 впізнав зв`язку ключів, які були у нього викрадені 29.12.2019 року;

-Заявою потерпілого ОСОБА_34 про доручення речей до матеріалів кримінального провадження № 0004486;

-Протоколом огляду місця події від 08.01.2020 року з фото таблицею;

-Актом прийому передачі від 09.01.2019 року;

-Заява від ОСОБА_37 про доручення до справи мобільний телефон марки «Самсунг», планшета, які він купив у незнайомої жінки, яка стверджувала що вони їй належать.

-Протоколом огляду місця події від 13.01.2020 року;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.01.2020 року;

-Протоколом огляду предметів від 13.01.2020 року з фото таблицею;

-Протокол огляду речового доказу від 10.01.2020 року з фото таблицею,

-Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів;

-Заява від ОСОБА_37 про доручення до справи мобільний телефон марки «Самсунг», планшета, які він купив у незнайомої жінки, яка стверджувала що вони їй належать;

-Протокол огляду місця події від 13.01.2020 року з фото таблицею;

-Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з додатками, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_37 впізнає ОСОБА_38 як особу яка періодично з ним контактувала з приводу продажу техніки, та часто приходив з жінкою, яка 29.12.2019 року продала йому два мобільних телефонна, планшет.

-Протоколом огляду предметів від 13.01.2020 року, з фото таблицею з якого вбачається, що проведено огляд мобільного телефона «Самсунг» і планшета;

-Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 13.01.2020 року;

-Висновок експерта № 139 д ВІД 31.01.2020 року з фото таблицею;

-Висновок експерта № 226-Х від 11.02.2020 року з фото таблицею;

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2020 року;

-Протокол огляду предмету від 05.02.2020 року;

-Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.02.2020 року;

-Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 04.02.2020 року;

-Протокол огляду документу від 05.02.2020 року з фото таблицею;

-Роздруківка руху коштів картки ОСОБА_10 від 29.12.2019 року з фото особи яка знімала кошти в банкомату;

-Постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.02.2020 року;

-Висновок експерта № 166 ТГ від 12.03.2020 року з якого вбачається, що ринкова вартість мобільного телефону «Самсунг С 3782» складає 383 грн 33 копійки, мобільного телефону «Самсунг С 3322» складає 443 грн. 33 копійки, планшета «планшет марки Medion LifeTAB E10312» складає 466 грн. 66 коп., годинник «Полет» складає 228 грн. 33 коп., срібного ланцюжка із кулоном складає 118 грн. 40 коп.,мобільного телефону Ксіомі 8 лайт, складає 3533 грн. 33 коп. вартість гаманця 85 грн.

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.03.2020 року,

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 07.03.2020 року,

-Висновок експерта № 187 ТГ від 16.03.2020 року;

Ухвалами суду від 07.04.2021 року, 18.05.2021 року, 02.06.2021 року. 30.08.2021 року, 08.09.2021 року.13.10.2021 року, 27.10.2021 року застосовувався привід до свідків: ОСОБА_37 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , але ухвали суду виконанні не були, свідки до суду не доставлені.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 щодо обмеження сторони обвинувачення в наданні доказів, а саме визначено термін до 19.11.2021 року.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 свою вину у вчиненні крадіжки не визнав і показав, що він нічого не крав у потерпілого, в квартиру потерпілого він не заходив, грошові кошти в банкоматах з карти ОСОБА_41 знімала дівчина ОСОБА_21 , йому вона гроші не передавала, майно яке належало потерпілому у нього його не вилучали, його вилучили на задньому сидінні автомобіля де сиділа ОСОБА_16 .
З пояснень наданий свідком ОСОБА_15 , вбачається, що ОСОБА_13 не приймав участі в таємній крадіжки майна потерпілого ОСОБА_10 з квартири АДРЕСА_4 , та не отримував від дівчини на ім`я ОСОБА_21 коштів, які були зняті в банкоматах з банківської картки яка належала потерпілому ОСОБА_10 .
Так, з роздруківки руху коштів картки ОСОБА_10 від 29.12.2019 року з фото особи яка знімала кошти в банкомату вбачається, що кошти знімала особа жіночою статті, а не чоловічої.

Також, судом не встановлено обставин, які б свідчили про наявність ознаки злочину, за попередньою змовою осіб, оскільки досліджені в судовому засіданні доказів не підтверджують зазначену ознаку злочину.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно частини 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Склад злочину - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.
Об`єктивними ознаками складу злочину є об`єкт і об`єктивна сторона, суб`єктивними суб`єкт і суб`єктивна сторона.
Суб`єктивна сторона-це внутрішня сторона злочину, яка виявляється в певному психічному ставленні особи до об`єкта та об`єктивної сторони вчинюваного злочину; певному прояві її свідомості й волі, виражених у вині, мотиву, меті ( коментар до ст. 2 КК України).
З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду. Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив-спонукання до незаконного збагачення за рахунок майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Під час судового розгляду кримінального провадження не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та вичерпані можливості їх отримання судом.
Згідно з роз`ясненнями, даними у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 №7 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком (ч.1 ст.62 Конституції України), покладає на суди всю повноту відповідальності за правильне вирішення справи.
Крім того, Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.90, із змінами, вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.
При ухваленні вироку, відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
У справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року Європейський суд з прав людини вказав на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
У рішенні від 11 квітня 2013 року у справі "Веренцов проти України" Європейський суду з прав людини вказав, що має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.
У справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1988 року Європейський суд зазначив, що суд, при оцінці доказів, керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".
Оцінюючи вказані докази у їхній сукупності, суд приходить до висновку,що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_13 органами досудового розслідування за епізодом скоєння крадіжки майна, що належало ОСОБА_10 не знайшло свого підтвердження у суді і ОСОБА_13 підлягає виправданню за ч.2 ст. 185 КК України через недоведеність його вини.
Обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України суд вважає доведеним з наступних підстав.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
В судових дебатах захисник ОСОБА_9 вважає, що в діях обвинуваченого ОСОБА_13 відсутній інкримінований склад злочинів передбачений за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України та просила визнати недопустимими докази, виправдати обвинуваченого ОСОБА_13 . Промова захисника ОСОБА_9 в якій вона просила виправдати ОСОБА_13 на підставі ст. 373 КПК України приєднана до матеріалів справи.
Так, згідно ст. 91 КПК України при провадженні досудового слідства, і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Доказування полягає у збиранні, перевірці, та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та потерпілого.
У відповідності до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України правилами, на підставі яких слідчий прокурор і суд встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд, дотримуючись принципу змагальності сторін передбачений ст.7, ст. 22 КПК України, забезпечив всім учасникам судового провадження рівні права, дослідив та перевірив докази надані суду, перевірив доводи прокурора про обставини скоєння кримінальних правопорушень та про склад кримінального правопорушення в діях обвинуваченого ОСОБА_13 , перевірив доводи обвинуваченого та захисника щодо відсутності у діях ОСОБА_13 складу кримінальних правопорушень, непричетності ОСОБА_13 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та про порушення чинного законодавства, визнання доказів недопустимими в порядку ст. 89 КК України, приходить до наступного висновку.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 289 КК України, виражається в незаконному заволодінні транспортним засобом. Це означає, що винна особа не має права використовувати транспортний засіб для поїздки на ньому. Незаконне заволодіння транспортним засобом може бути вчинене лише шляхом активної поведінки особи, тобто вчиненням дій. Пункт 1 примітки до ст. 289 КК України розкриває це поняття як протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Суб`єктивна сторона цього злочину полягає у прямому умислі. Особа розуміє, що протиправно заволодіває транспортним засобом, усвідомлює суспільну небезпеку цього діяння і бажає його вчинити. Незаконне заволодіння транспортним засобом може вчинятися з будь-якою метою або мотивом (покататися, доїхати до місця свого призначення або доставити майно, для використання транспортного засобу як знаряддя для вчинення іншого злочину).
Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочин проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснює, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.
Отже, заволодіння транспортним засобом має бути саме незаконним, а керування ним має місце проти волі власника.
Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені та перераховані докази, які прийняті судом на обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, та допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Невизнання ОСОБА_13 своєї вини суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, оскільки в основу вироку за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом , суд приймає до уваги свідчення потерпілого ОСОБА_34 , який твердо заперечив те, що надавав згоду на керування обвинуваченим ОСОБА_13 автомобілем до 11:00 ранку, свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_15 , ОСОБА_29 , які були як очевидцями, так і учасниками обставин, які передували події злочину. Ці докази є прямими, достовірними і послідовними, які надавалися цими особами неодноразово. Подія неправомірного заволодіння транспортним засобом також підтверджена сукупністю непрямих доказів, показання свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_42 про те що вони отримавши орієнтировку щодо перебування автомобіля "Mercedes Benz" Е 200 р.н.з., НОМЕР_1 , 2008 р.в. у розшуку, зупинили на виїзді з міста Одеси зазначений автомобіль, яким керував ОСОБА_13 .
Суд розцінює позбавленим процесуального змісту та правових наслідків твердження обвинуваченого ОСОБА_13 про те, що в даному випадку не має місця незаконного заволодіння транспортним засобом обвинуваченим в зв`язку з тим, що потерпілий йому добровільно надав автомобіль, ключі, та документи на автомобіль. При цьому, суд виходить із змісту примітки 1 до статті 289 КК України, згідно з якою під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.
Також, суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_13 не був позбавлений можливості повернути транспортний засіб, що на підставі ч. 4 ст. 289 КК України звільняло його б від кримінальної відповідальності, але цього він не зробив.
Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду прийти до висновку, що саме за обставин викладених в обвинувальному акті обвинувачений ОСОБА_13 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого.
Всупереч твердженням сторони захисту, з`ясувавши передбачені ст.91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, суд встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й визнає доведеною винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, оскільки показання потерпілого та свідків в силу ст. 84 КПК України є процесуальними джерелами доказів, на підстав яких суд установив наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження. Підстав не довіряти показанням потерпілого та свідків суд не має.
Доводи захисника про те, що органам досудового розслідування надано дозвіл на проведення огляду лише ОСОБА_10 у якого автомобіль був лише в користуванні, а не власником автомобіля ОСОБА_11 не заслуговує на увагу з огляду на те, що відповідно до ст. ст. 395, 396 ЦК України, особа, якій належить право володіння та (або) користування чужим майном, має право на захист цього права способами, які передбачені для захисту права власності. За матеріалами даного кримінального провадження, станом на 29.12.2019 року правомірним володільцем автомобіля була ОСОБА_11 , користувачем ОСОБА_10 який ініціював звернення до правоохоронних органів із заявою про злочин. Для незаконного заволодіння транспортним засобом не є обов`язковим, щоб потерпіла особа була його власником. На підтвердження законності володіння та підтвердження процесуального статусу, потерпілого, ОСОБА_10 органам досудового розслідування надано технічний паспорт. Дії обвинуваченого спрямовані щодо особи яка керувала транспортним засобом та володіла транспортним засобом.
Доводи захисника ОСОБА_9 щодо залишення органами досудового рослідування ОСОБА_43 в статусі свідка, яку потерпілий ОСОБА_10 підозрював у вчиненні крадіжки, судом не береться до уваги, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 337 КПК України, суд зобов`язаний проводити судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.
Доводи захисника ОСОБА_9 про визнання недопустимим такого доказ. як протокол огляду, оскільки фактично було проведенно обшук автомобіля в момент затримання обвинуваченого ОСОБА_13 , а не його огляд слідчим, на думку суду, не є слушними у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять таку слідчу дію як огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. Особи, у присутності яких здійснюється огляд при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають внесенню до протоколу огляду. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, що мають значення для кримінального провадження та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. При огляді слідчий, прокурор мають право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани та схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.
За змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається. Така позиція відображена і в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.06.2018 року у справі № 740/5066/15-к, пр. №51-3331км18.
Як вбачається з матеріалів справи у органу досудового розслідування станом на 29.12.2019 року така інформація була наявна, в саме заява потерпілого ОСОБА_10 про заволодіння його майном, в тому числі автомобілем «Mercedes Benz» Е 200 р/н НОМЕР_1 , про що в цей же день були внесені дані в ЄРДР.
Під поняттям обшуку слід розуміти обґрунтовану доказами слідчу (розшукову) дію, яка полягає у примусовому цілеспрямованому обстеженні приміщень, споруд, житла, робочих місць, транспортних засобів, ділянок місцевості, що знаходяться у віданні обшукуваної особи та членів її сім`ї, юридичної особи або окремих громадян із метою знаходження, виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, також предметів, документів та речових доказів, що мають значення у кримінальному провадженні. Метою проведення обшуку є виявлення, фіксація та відшукування відомостей, речей та документів, які мають значення доказу в кримінальному провадженні при розслідуванні кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 234 КПК України). Обшук може бути спрямований також на встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду (ч. 2 ст. 30 Конституції України та ч. 2 ст. 244 КПК України), за наявності достатніх даних про те, що розшукувані речі, майно, відомості знаходяться в певному місці чи в певної особи. В залежності від характерів обшукуваних об`єктів кримінальне процесуальне законодавство розрізняє: обшук житла особи, обшук іншого володіння особи, та безпосередньо обшук особи (особистий обшук). Обшук особи проводиться згідно з положеннями статей 208, 223, 234, 236 КПК України.
Схожість обшуку та огляду обумовлюється спільністю завдань цих слідчих (розшукових) дій - пошук і виявлення об`єктів, які мають значення доказу у кримінальному провадженні. Разом з тим, обшук на відміну від огляду має примусовий характер, який проявляється в тому, що обстеження житла, іншого володіння особи, а також особистий обшук можуть проводитися без згоди обшукуваної особи, всупереч її волі, з втручанням в сферу її інтересів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після повідомлення 29.12.2019 року ОСОБА_10 про скоєння відносно нього злочину та викрадення у нього автомобіля, телефону, грошей, банківської картки в цей же день був проведений огляд зупиненого автомобіля під керування обвинуваченого ОСОБА_13 , який знаходився в орентировці як викрадений. Огляд проводився слідчим СВ Київського ВП у місті Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_44 .
Враховуючи, вищезазначене, суд вважає, що зазначена слідча дія є саме оглядом, що передбачена ст. 237 КПК України, а не обшуком у розумінні ст. 234 КПК України, яка проведена слідчим у відповідності до вимог ст. 237 КПК України, у присутності понятих, та за участю обвинуваченого ОСОБА_13 , з фотографуванням проведення цих дій, з роз`ясненням його прав.
Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави вважати протокол огляду недопустимим доказом.
Перевіривши доводи захисника щодо недопустимості доказів, суд приходить до висновку, що зібрані докази по кримінальному провадженні за ч.2 ст. 289 КК України є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, тому доводи на які посилається сторона захисту є непереконливими, оскільки останні не спростовують обставин, що викладені вище та не вказують про непричетність обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України.
Тому суд критично розцінює показання обвинуваченого, надані під час судового розгляду з явною метою ухилитись від відповідальності.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях викладених у п.45 рішення у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року) та в п.150 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року (остаточне - 21.07.2011 року), в яких зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»).
Суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, не працевлаштований, не має легального джерела доходу та стійких соціальних зв`язків,ставлення обвинуваченого до скоєного, який не визнав вину,та враховуючи відсутність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити ОСОБА_13 , покарання у вигляді позбавлення волі (без призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації особистого майна), яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Кім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчинених злочинів та ступінь їх тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_13 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання ОСОБА_13 без застосування вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду.
Потерпілий ОСОБА_10 заявив цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 40 702 гривні 66 копійок, яка складається з вартості викрадених речей.

Крім того, потерпілий ОСОБА_10 звернувся до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Враховуючи, що вина обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, не знайшла свого підтвердження в суді, його належить виправдати у зв`язку з тим що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України, цивільний позов потерпілого в частині стягнення з ОСОБА_13 матеріальної шкоди за викрадене майно, залишити без задоволення.
В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_13 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_10 0, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_45 цивільному позивачу ОСОБА_10 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу викрадення автомобіля, яким він користується. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України потерпілому ОСОБА_46 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 5 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, слід задовольнити частково.
Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 .
Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370-374,376,392, 393, 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_13 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і виправдати у зв`язку з тим що не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад вказаного кримінального правопорушення.
Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з (або без) конфіскації особистого майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з часу фактичного затримання з 29.12.2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_13 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_13 під вартою з 29.12.2019 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави за проведення експертизи № 14Д від 30.01.2020 року у розмірі 2512 гривень 16 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_13 моральної шкоди задовольнити частково, в частині стягнення матеріальної шкоди залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Речові докази: СД диски, залишити зберігти при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1