ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1681/21 Справа № 932/7979/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2021 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001667, щодо

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

02 жовтня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 листопада 2021 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, з високим ступенем ймовірності, підозрюваний може вживати заходів до переховування від органів досудового розслідування. Також, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний не працює, неодружений, інших утриманців не встановлено, вік та стан здоров`я не перешкоджає реалізації ризику. Крім того, встановлено, що підозрюваний володіє грошовими коштами, про що сам вказував, та що може допомогти йому в реалізації ризику.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_10 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що слідчим та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що протокол обшуку автомобіля є незаконним і відповідно тягне за собою визнання такого доказу, як не допустимого, а тому інкримінування

ОСОБА_10 ст.263 КК України є безпідставним, що спростовує обґрунтованість підозри. Зазначає, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання та постійний дохід від підприємницької діяльності, намірів переховуватися від слідства не має. Звертає увагу на те, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, має неповнолітню доньку та на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери, які мешкають разом з ним.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 , прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.
Як слідує з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки при розгляді клопотання слідчого слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні
ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що 01 жовтня 2021 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, що виразились в умисному вбивстві, тобто протиправному заподіянню смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в якому він є організатором, тобто організував вчинення та керував підготовкою до вчинення, та в умисному придбанні і носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу
З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: висновком експерта №1457/414-Е від 01 серпня 2018 року, з якого слідує, що смерть ОСОБА_12 настала внаслідок вогнепального сліпого кульового поранення голови; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 11 липня 2018 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 21 липня 2020 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 26 травня 2021 року; протоколом допиту свідка
ОСОБА_16 від 02 червня 2021 року; висновком експерта №СЕ-19/104-21/30908-БЛ від 01 жовтня 2021 року, згідно якого наданий на дослідження предмет за загальними ознаками схожий на пістолет EKOL, є ручною короткоствольною гладкоствольною вогнепальною зброєю, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного вбивства за попередньою змовою групою осіб та в умисному придбанні і зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, інкримінований підозрюваному злочин за ч.3 ст.27, п.12 ч.2 ст.115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі, злочин за ч.1 ст.263 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, офіційно не працевлаштований, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має доньку, втім вона проживає окремо, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Обраний запобіжний захід відносно підозрюваного узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 доводи щодо відсутності будь-яких даних про наявність ризиків не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Щодо посилання захисника ОСОБА_11 на те, що повідомлення про підозру не містить доказів вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого чт.263 КК України, слід зазначити, що чинними нормами кримінального процесуального закону не визначено ані поняття «обґрунтована підозра», ані єдиних критеріїв підходу до визначення її наявності у кримінальному провадженні, в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ, є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, «обґрунтована підозра» є нижчим стандартом доведення, ніж «переконання поза розумним сумнівом», та вимагає меньшої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд зазначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, могла вчинити злочин. Те, що позначено словом «обґрунтована», залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).
Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_10 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею та апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.
Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, має неповнолітню доньку та на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери, які мешкають разом з ним, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_10 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України, і тримання ОСОБА_10 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується запобіжний захід, передбачений вказаною нормою закону.
Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_10 відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а отже, в задоволенні вимог апеляційної скарги захисника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_11 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від

02 жовтня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4