Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
23.02.2022 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/624/21, за апеляційною скаргою, яку подала прокурорка ОСОБА_8 ,
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_9 (далі - слідчий), про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово офіційно ніде не працюючого, раніше не судимого.
Цією ухвалою щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний домашній арешт, без застосування електронних засобів контролю до 18 лютого 2022 року включно, з покладенням таких процесуальних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; заборона залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до ГУ Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Слідчий суддя, дослідивши доводи клопотання, оцінивши приєднані до нього докази, в ухвалі зазначив, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень. Однак, на переконання слідчого судді, органом досудового розслідування у клопотанні та безпосередньо у судовому засіданні будь-яких доказів, які би підтверджували існування ризику приховування підозрюваним ОСОБА_6 , або спотворення ним будь - якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, та незаконного впливу на свідків, експерта і можливих очевидців скоєних правопорушень - не наведено. При оцінці доводів клопотання та прийнятті рішення, слідчий суддя взяв до уваги і те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема з 20.11.2020, відтак підозрюваний ОСОБА_6 фактично мав змогу впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваним таких дій. При цьому, слідчим суддею взято до уваги і те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких ч. 5 ст. 191 КК України, відповідальність за яке, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, та усвідомлюючи неминучість покарання, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, таким чином наявні ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя в ухвалі також зазначив, що слідчий не долучив до клопотання жодних характеризуючих даних підозрюваного, які б підтвердили існування вказаних у клопотанні ризиків. При цьому, слідчим суддею взято до уваги і те, що підозрюваний має постійне місце проживання, наразі працює у місті Ужгород, а також те, що не будучи затриманим ОСОБА_6 самостійно з`явився до Ужгородського міськрайонного суду за викликом для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу. Між тим, судом також враховується і те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на госпіталізації у КНП "ЦМКЛ " Ужгородської міської ради" у період з 22.11.2021 по 07.12.2021 не мав змоги з`явитись на виклик слідчого, про що свідчить надана підозрюваним копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_6 та інформаційна довідка від 09.12.2021 про тимчасову непрацездатність підозрюваного. З огляду на вищевикладене та з урахуванням того, що підозрюваний має постійне місце проживання, працевлаштований, за місцем проживання скарг або заяв від сусідів не надходило, раніше не судимий, на утриманні підозрюваного перебувають двоє малолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку, що підстав для задоволення клопотання не має.
В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт, без застосування електронних засобів контролю, не відповідає ризикам, необхідним для забезпечення об`єктивного досудового розслідування у розумні строки та дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного. Апелянт зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів; незаконно впливати на свідків та експерта у кримінальному провадженні. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисниці, адвокатки ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисниця адвокатка ОСОБА_7 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ужгородської РДА від 05.11.2020 № 13-07-03/06, проведеної управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, висновками економічної та почеркознавчої експертиз, показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на підставі яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєнні передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєння кримінальних правопорушень, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальні правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 сторонами кримінального провадження не оспорюється.
Також апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про наявність передбачених п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, існування яких також не оспорюються сторонами кримінального провадження, у зв`язку з чим визнаються апеляційним судом доведеними й підтвердженими тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та даними про його особу.
Погоджується апеляційний суд і з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено ризиків спотворення ОСОБА_6 будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, та незаконного впливу на свідків, експерта і можливих очевидців скоєних правопорушень. Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває вже значний час, зокрема з 20.11.2020, відтак підозрюваний ОСОБА_6 фактично мав змогу впливати на свідків чи сховати, знищити та спотворити будь який доказ, однак, органом досудового розслідування, на час розгляду клопотання, не надано жодного підтвердження вчинення підозрюваним таких дій. Не надано таких підтверджень прокурором і під час розгляду апеляційної скарги.
Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченим п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку відомостям про особу підозрюваного раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, працевлаштований та має на утриманні двох малолітніх дітей.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.
Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .
Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_6 із моменту повідомлення йому про підозру та обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби не виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт у нічний час доби, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного.
При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.
Доводи апеляційної скарги про те, що обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід домашній арешт, без застосування електронних засобів контролю, не відповідає ризикам, необхідним для забезпечення об`єктивного досудового розслідування у розумні строки та дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення та жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.
Із вищенаведених підстав, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє як безпідставні й доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей чи документів; незаконного впливу на свідків та експерта у кримінальному провадженні.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_6 передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що апеляційним судом не встановлено обставин, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги прокурора, і на такі не посилався прокурор під час розгляду апеляційної скарги; що строк дії оскаржуваної ухвали на момент розгляду апеляційної скарги сплив, що свідчить про те, що така втратила чинність у часі, а досудове розслідування кримінального провадження завершено й обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 направлено до суду для розгляду по суті.
Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
Апеляційну скаргу, яку подала прокурорка ОСОБА_8 ,залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого з прокурором клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , та обрано щодо нього запобіжний у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю до 18 лютого 2022 року включно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: