ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2337/21 Справа № 199/8293/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001230, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини без мети збуту в особливо великих розмірах за наступних обставин.

23 вересня 2020 року у невстановлений час ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, маючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту у особливо великих розмірах, придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи, у невстановленій кількості, але не менше 15,2573 г у якості психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, порошкоподібну речовину світлого кольору,, розфасовану не менше як у п`ять поліетиленових сліп-пакетів.

Далі, 23 вересня 2020 року ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту у особливо великих розмірах, невстановленим шляхом помістив у невстановленій кількості, але не менше 15,2573 г у якості психотропної речовини, обіг якої обмежено метамфетамін, порошкоподібну речовину, розфасовану у 5 поліетиленових сліп-пакетів, до свого рюкзака чорного кольору, тим самим почав зберігати вказану речовину без мети збуту при собі, після чого сів до автомобіля марки «FIAT DOBLO», білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та керуючи вказаним автомобілем, попрямував у напрямку вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі.

В подальшому ОСОБА_7 під час руху на вказаному автомобілі був зупинений працівниками патрульної поліції біля буд. 1А по вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі за порушення ПДР України. Під час подальшого здійснення співробітниками поліції превентивних заходів ОСОБА_7 повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину метамфетамін, у зв`язку з чим 23 вересня 2020 року в період часу з 03:50 год. по 04:25 год. слідчим поліції під час огляду місця події поблизу буд. 1А по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі було оглянуто та вилучено добровільно видані ОСОБА_7 з рюкзака чорного кольору 5 сліп-пакетів з порошкоподібною речовиною світлого кольору, масою 2,3664 г, 4,4595 г, 10,4078 г, 8,6276 г та 5,3771 г, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежений метамфетамін, масою 1,1392 г, 2,0946г, 5,1331 г, 4,1766 г та 2,7138 г відповідно.

Загальна кількість вилученої психотропної речовини, обіг якої обмежений метамфетаміну, котру ОСОБА_7 за вищевказаних обставин незаконно придбав, зберігав та перевозив для особистого вживання без мети збуту, становить 15,2573 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01 серпня 2000 року, є особливо великим розміром психотропної речовини.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим за ч. 3 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 під час огляду добровільно надав психотропну речовину метамфетамін, загальною масою 15,2573 г, розфасований у 5 сліп пакетів, що свідчить про умисел на збут. Звертає увагу, що обвинувачений не працював, а існував за рахунок збуту наркотичної речовини, раніше судимий за аналогічні злочини.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадженя, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Крім того, у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Так, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року Європейський Суд вирішив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК Україниу кримінальному провадженні наряду з іншим підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 370 КПК Українисудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення за ч. 3 ст. 307 КК, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин з метою збуту в особливо великих розмірах.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні цього правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, сторона обвинувачення надала суду наступні докази: пояснення свідків поліцейських ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протокол огляду місця події від 23 вересня 2020 року, під час якого ОСОБА_7 добровільно видав для огляду поліетиленовий сліп-пакет, всередині якого знаходились 5 сліп-пакетів з порошкоподібною речовиною світлого та зеленуватого кольорів; висновки експертів №19/104-8/4728 від 23 вересня 2020 року, №19/104-8/4730 від 10 листопада 2020 року, №19/104-8/4729 від 26 листопада 2020 року, №19/104-8/4731 від 25 листопада 2020 року, №19/104-8/4732 від 27 листопада 2020 року за результатами судово-хімічних експертиз; речові докази, тощо.

Дослідивши зазначені докази сторони обвинувачення, суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, не доведена, а в його діях міститься склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту в особливо великих розмірах, вину у вчиненні якого обвинувачений не заперечував, у тому числі і в суді апеляційної інстанції, зазначивши, що дійсно під час проведення огляду місця події 23 вересня 2020 року у присутності понятих за адресою: м. Дніпро, вул. Донецьке шосе, 1, на зупинці громадського транспорту він добровільно видав для огляду поліетиленовий сліп-пакет, всередині якого знаходились 5 сліп-пакетів з порошкоподібною речовиною світлого та зеленуватого кольорів, які він купував, перевозив та зберігав для особистого вживання.

Ці твердження ОСОБА_7 належним чином перевірялись як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції та не знайшли свого спростування.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було. З матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що сторона обвинувачення не спростувала належними та допустимими доказами показання ОСОБА_7 про те, що він зберігав наркотичні засоби для власного вживання без мети збуту.

Крім того, відповідно до системного аналізу норм права, спосіб упакування та розфасування наркотичних засобів, про що зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі, може свідчити про умисел на збут таких засобів за умов наявності в тому числі й інших достатніх, взаємопов`язаних між собою у сукупності зібраних доказів, зокрема: розміру наркотичних засобів; поведінки суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Втім, як свідчать матеріали кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше вже був засуджений вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року за незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту.

Крім того, особливо великий розмір психотропної речовини сам по собі також не доводить наявність мети збуту, оскільки загальна кількість вилученої психотропної речовини очевидно не є такою, вжити яку ОСОБА_7 не міг би самостійно.

При цьому спосіб упакування та розфасування психотропних речовин (відсутність значної кількості фасовки психотропної речовини з разовими дозами), вилучених під час огляду у ОСОБА_7 , з урахуванням того, що останній на час інкримінованих йому діянь вживав психотропні речовини, сам по собі жодним чином не доводить наявність мети її збуту.

Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 17 КПК України, відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 368, 370, 374 КПК України, оскільки в апеляційній скарзі прокурора не наведено доводів на спростування зазначених висновків суду.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження, дослідив всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, провів необхідні експертизи, належним чином з`ясував обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення, навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав аналіз цим доказам після їх дослідження та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій останнього за ч. 3 ст. 309 КК України. Своє рішення суд у відповідності до вимог ст. 374 КПК України належним чином мотивував.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4