У Х В А Л А
іменем України
Справа № 126/2669/18

Провадження № 1-кп/126/20/2021

26 листопада 2021 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бершадь, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Устя Бершадського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з вищою освітою, не заміжньої, раніше не судимої, не працюючої, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Згідно обвинувального акту, 12.08.2018 близько 20 години в АДРЕСА_2 , на території домоволодіння ОСОБА_8 , виник словесний конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Під час вищевказаного конфлікту ОСОБА_4 підійшла до ОСОБА_6 та умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, нанесла їй один удар долонею правої руки в область обличчя. В результаті вищевказаних дій, виникла бійка, під час якої ОСОБА_4 штовхнула обома руками в область грудей ОСОБА_6 , яка впала спиною на бетонне покриття. В подальшому ОСОБА_4 взяла скляну банку, яка лежала на землі, та заподіяла нею потерпілій один удар в область голови, від якого банка розбилась. Після цього ОСОБА_4 нанесла, ще декілька ударів уламком скла в область верхніх та нижніх кінцівок та один удар кулаком в область голови ОСОБА_6 .

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани долонної поверхні лівої кисті з ушкодженням сухожилків четвертого пальця лівої кисті, різаної рани середньої третини правого передпліччя та правого колінного суглобу, що згідно висновку експерта №148 від 12.09.2018 за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту обвинувачується в вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про звільнення її підзахисної від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Клопотання мотивовано тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, вчинено 12.08.2018 року, вказане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є проступком. Таким чином, строки давності, передбачені ст. 49 КК України, для притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчились.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника. Після роз`яснення їй судом наслідків звільнення від кримінальної відповідальності, просить звільнити її від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та закрити кримінальне провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 проти закриття кримінального провадження за строками не заперечували, просили зазначити про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення оскільки мають намір в подальшому звернутися до суду з цивільним позовом до обвинуваченої про відшкодування шкоди.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, та закриття кримінального провадження, слід задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції закону станом на 18.08..2018) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, три роки, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 за № 2617-VIII вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 125 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до розділу ІІ « Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за № 2617-VIII цей Закон набирає чинності з 1 липня 2020 року.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України.)

В цьому випадку особу можна звільнити від кримінальної відповідальності лише за наявності визначених у КК умов і підстав.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2ст. 125 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09.04.2019, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. В цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України може звільнити від нього засудженого.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язком суду.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акту вбачається, що подія за участю обвинуваченої ОСОБА_4 мала місце 12.08.2018 року.

Таким чином з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення закінчилися.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченій ОСОБА_4 заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_4 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 286, 370, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бершадського районного суду від 14.08.2018.

Речові докази сокиру та металевий совок, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1