Справа № 944/5178/21
Провадження №1-кп/944/1047/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2021м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яворові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 07.05.2019, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровка Вільнянського району Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-технічною освітою, неодруженого, не судимого, військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), військове звання "молодший сержант", у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, без дозволу командування та без поважних причин, о 08.00 год. 02.04.2019 не з`явився вчасно на службу в місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 розташованої у Міжнародному центрі миротворчості та безпеки в АДРЕСА_3 і по 09.09.2021 проводив службовий час на власний розсуд, поза межами розташування вказаної військової частини.

Таким чином дії ОСОБА_4 , які полягали у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової) військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Також обвинувачений вказав, що він був відсутній у військовій частині в зв`язку із сімейними обставинами, а саме із хворобою батька. При цьому, у встановленому законом порядку не повідомив про вказані обставини керівництво за місцем проходження військової служби та документів, які б підтверджували поважність причин відсутності у військовій частині не надав. Про відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення йому було відомо. Просив суворо не карати.

Прокурор в судовому засідання вказала, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 Кримінального кодексу України, доведена. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

Обвинувачений та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Як встановлено у судовому засіданні, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників кримінального провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України оскільки він, будучи військовослужбовцем, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, суворо дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання, є учасником бойових дій, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України.

При цьому, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши при цьому іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому обирався 10.09.2021 року слідчим суддею Личаківського районного суду м.Львова у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 вересня 2021 року залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1