Справа № 305/1127/20
Провадження по справі 1-кп/305/188/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 24.11.2021
Рахівський районний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, не працюючого, військовозобов`язаного, не судимого, -
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, суд -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 31.01.2020 близько 12 години, керуючи технічно справним маршрутним автомобілем марки «Ford» моделі «Transit», білого кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », сполученням «Липкани-Ужгород», рухаюсь по автодорозі національного значення Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів» в напрямку із с. Кваси до м. Рахів, на відрізку дороги в селі Білин, Рахівського району Закарпатської області навпроти житлового будинку № 4, грубо порушив вимоги пунктів 1.5, 1.10, 12.1 Правил дорожнього руху України, зокрема:
- п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»
- п. 1.10 «безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.»
- п. 12.1 - «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Водій ОСОБА_5 , керуючи вказаним автомобілем, маючи можливість оцінити дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, де швидкість на даній дорозі складала 42 км/год., що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості та наступного наїзду на огорожу, внаслідок чого пасажир вказаного автобуса ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому 3-4-5 ребер зліва, та перелому лівої ключиці зі зміщенням.
З огляду на викладене, отримання потерпілим ОСОБА_6 тілесних ушкодження знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями водія ОСОБА_5 та з порушенням ним вимог Правил дорожнього руху України.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при викладених обставинах у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового розслідування правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України так як прокурор запропонував, а саме в такому порядку досліджувати докази у цьому кримінальному провадженні.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив,що 31 січня 2020 року біля 12 год. в с. Білин, навпроти житлового будинку № 4, Рахівського району, Закарпатської області, керуючи автомобілем марки «Ford» моделі «Transit», білого кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », перевозив пасажирів за маршрутом «Липкани-Ужгород».
Їдучи на обледенілому участку дороги, не справився з керуванням, що призвело до заносу автомобіля втрати керованості з наступним наїздом на огорожу. Один з пасажирів автобуса ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді, перелому ребер, а автобус отримав механічні пошкодження.
Розкаюється у скоєному.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, суд, вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_5 , як скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали, що стосуються речових доказів та характеризуючих особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування і в судовому засіданні послідовні, не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції, оскільки вони достатньо вагомі, чіткі, узгоджені між собою, отже достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не є особою з інвалідністю), характеризуючи особистість обвинуваченого обставини - раніше не судимий, має постійне проживання та реєстрацію, розлучений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні немає, займається суспільно корисною працею.
У відповідності з п. 20 Постанови Верховного Суду України від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суд при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок злочину.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, обвинуваченому ОСОБА_5 , слід призначити покарання у вигляді штрафу відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України.
Враховуючи, що ОСОБА_5 , має на утриманні та догляді матір похилого віку, за якою здійснює догляд, наразі є тимчасово безробітним, перебуває у пошуку стабільної та офіційної роботи, підробляє водієм, тому суд вважає за можливе призначити йому до відбуття покарання у вигляду штрафу у мінімальному розмірі в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, без позбавлення посвідчення водія.
Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Водночас, суд враховує, що злочин був вчинений обвинуваченим через грубе порушення правил дорожнього руху, в тому числі, водій ОСОБА_5 не забезпечив безпеку дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не реагував на її зміну, не обрав безпечну швидкість руху, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Такі дії стали причиною отриманих потерпілим ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не застосовувався.
Речовий доказ: автомобіль марки Ford моделі Transit, білого кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який зберігається на майданчику тимчасового утримання Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу, слід передати ОСОБА_7 , як власнику.
Будь-які інші речові докази суду не надавались та у реєстрів матеріалів досудового розслідування відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України
УХВАЛИВ
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Речовий доказ: автомобіль марки Ford моделі Transit, білого кольору, із державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який зберігається на майданчику тимчасового утримання Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу, слід передати ОСОБА_7 , як власнику.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок суду, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області, протягом 30 днів з дня його проголошення
Копію вироку слід вручати негайно, після його проголошення, обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку, та ознайомитися з журналом судового засідання.
Суддя: ОСОБА_1