У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 серпня 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за № 0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 367 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2020 року за № 0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 367 КК України, про накладення арешту на майно, виявленого та вилученого 20 серпня 2021 року, під час обшуку в адмінбудівлі Виноградівського міжрайонного управління водного господарства, яке розташоване за адресою: м. Виноградів, вул. Івана Франка, 100, зокрема робочі проекти, папки з документами на фізичних осіб-підприємців, акти приймання виконаних будівельних робіт, з заявами на ім`я начальників Виноградівського МУВГ, актів обстеження проектної ділянки по робочому проекту, квитанції, калькуляція собівартості насосів при розчистці русла річки «Тиса», заяви на проведення обстежень, повідомлення, договори та інші документи.
Клопотання мотивоване тим, що зазначені документи в рамках досудового розслідування даного кримінального провадження визнані речовими доказами, їх необхідно оглянути та призначити по них судові експертизи з метою вивчення та аналізу наявної в них інформації, а тому з метою забезпечення їх збереження та подальшого проведення експертиз, просив накласти арешт на вищевказане майно, покласти обов`язок щодо їх збереження на відділ розслідувань особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області.
У судове засідання прокурор не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просив суд розглянути клопотання без його участі.
Представники установи, з якої вилучені документи, у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду клопотання булт повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження,
псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,
передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою
забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2021 року за №0000167, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367 КК України що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 серпня документів, на які прокурор просить накласти арешт.
Також встановлено, що вищевказані документи були вилучені під час обшуку в адмінбудівлі Виноградівського міжрайонного управління водного господарства, яке розташоване за адресою: м. Виноградів, вул. Івана Франка, 100. Саме зазначена установа є володільцем даного майна.
Мотивуючи необхідність арешту даного майна, прокурор посилався на те, що вищевказані документи необхідно оглянути та призначити по ним необхідні експертизи з метою вивчення та аналізу наявної в них інформації. Окрім цього прокурор стверджував, що вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального праовпорушення.
Водночас, прокурором будь-яких постанов про визнання вищевказаних документів речовими доказами до клопотання не додано. Зі змісту клопотання не вбачається, яким ознаками визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, вони відповідають. У клопотанні зазначені тільки припущення, що дані предмети могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушекння, або містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення не зазначено, які сліди вони зберегли на собі, які відомості містять зазначені документи, яке значення вони мають для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначені обставини повинні враховуватися слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна в силу п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.
Разом з цим, з клопотання не вбачається які експертизи орган досудового розслідування планує провести з вказаними документами.
Всупереч вимогам ч. 1 ст. 173 КПК України, стороною обвинувачення не наведено будь-яких ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, про яке йдеться в клопотанні) та їх обгрунтування.
Окрім цього, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а стороною обвинувачення не наведено таких обставин.
Враховуючи те, що прокурором у клопотанні не доведено необхідність накладення арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що в задоволенні клопотання про арешт даного майна слід відмовити.
Згідно з ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна
Відповідно до ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.
Частиною 2 ст. 167 КПК України визначені критерії майна, яке може відноситися до тимчасово вилученого.
Приписами ч. 7 ст. 236 КПК України визначено, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Водночас, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 серпня 2021 року про дозвіл на проведення обшуку, документи щодо обліку та проведення продажу незаконно добутих корисних копалин, документи, які визначають повноваження осіб, відповідальних за проведення продажу та відпуску таких корисних копалин, договори, накладні, специфікації, та інші первинні документи бухгалтерського обліку та фінансової звітності, які відображають зміст господарських операцій Виноградівського МУВГ між суб`єктами господарювання, листів, переписки між Виноградівських МУВГ та державними органами з приводу погодження та спеціальні дозволи на користування надрами, були прямо вказані як речі та предмети, на відшукання яких надано дозвіл слідчим суддею, а відтак вони не вважаються тимчасово вилученим майном, а отже слідчим суддею рішення про повернення зазначеного майна не приймається.
Разом з цим, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині визначення місця зберігання вилучених речей, оскільки розгляд зазначеного питання не входить до повноважень слідчого судді під час вирішення питання про арешт майна.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1