Провадження №: 1-кп/752/1021/21
У Х В А Л А
16.11.2021 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
під час проведення у приміщенні суду у місті Києві судового засідання у кримінальному провадженні №00001352 відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 в вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, поєднаного зі зґвалтуванням, не доведеного до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Під час судового розгляду справи прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання від вартою обвинуваченого.

Захисник та обвинувачений заперечень щодо розгляду у судовому засіданні клопотання прокурора не висловили, підтвердили свою готовність до його вирішення.
Під час розгляду зазначеного клопотання прокурор просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб. Обґрунтовуючи це клопотання прокурор посилалася на існування ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілу (вчинення примусу, погрози життю), ризик знищення, спотворення доказів викриття своєї вини. При цьому прокурор вказував на особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків та постійного місяця роботи, вагомість доказів його вини, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує.

По суті заявленого клопотання захисник заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу та заявив власне клопотав про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби, посилаючись на невиправдану тривалість тримання ОСОБА_5 під вартою та зниження ступеню значення наявних ризиків, про які зазначив прокурор. Також захисник посилався на позитивні характеристики обвинуваченого від сусідки і з останнього місця роботи, його сталі соціальні зв`язки, гарантійний лист про працевлаштування, відсутність порушень виконання процесуальних обов`язків.
Обвинувачений повністю підтримав позицію свого захисника.
Оцінивши доводи сторін, суд вважає за доцільне задовольнити заявлене прокурором клопотання та відхилити клопотання захисника, заважаючи на наступне.
Так, ч. 3 ст. 331 КПК України передбачено обов`язок суду повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 був затриманий на стадії досудового розслідування. Станом на час проведення судового засідання відносно нього діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 21.11.2021 включно.
Розглядаючи питання продовження строку дії запобіжного заходу та усне клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, суд враховує:
- обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 та ступінь його тяжкості закінчений замах на умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням, що кваліфікується як особливо тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі,
- поведінку обвинуваченого в момент події кримінального правопорушення, що йому інкримінується;
- особу обвинуваченого, який є особою молодого віку та відносно якого відсутні відомості про його навчання та/або працевлаштування, про його об`єктивну потребу у специфічному чи особливому догляді за ним через стан здоров`я, наявність емоційної прив`язаності до сталого кола людей соціально-позитивного спрямування, певної професійної чи спортивної спільноти, про місця підробітку, з якими можливо було б визначити наявність у нього емоційної пов`язаності та зацікавленості у постійному відвідуванні;
- стадію цього кримінального провадження, де ще не відбувся допит ані потерпілої, ані свідків;
- відсутність достеменних відомостей про зменшення ризиків, на які вказує прокурор;
- позицію Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував на те, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільств, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою (п. 219 рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України).
Стосовно можливості обрання іншого, менш суворого запобіжного заходу, суд зазначає, що станом на час проведення судового засідання від сторони захисту не надійшло документального підтвердження наявності достатніх передумов для зміни найсуворішого запобіжного заходу на найбільш м`який вид за ч. 1 ст. 176 КПК України та наявності реальної можливості. Так, приєднані до клопотання захисника світлокопії характеристика від імені ОСОБА_8 , що датована 15.10.2021, не дає змоги встановити особу, яка її склала, визначити факт її проживання поряд з обвинуваченим протягом тривалого часу. Теж саме стосується і світлокопій характеристики, що підписана заступником генерального директора Міжнародного інформаційного консалтингового центру, гарантійного листа від 25.10.2021 ТОВ НК СО та за заяви ОСОБА_9 .
При цьому, матеріали кримінального провадження не містять фактичних даних, які б надали підстави застосувати до ОСОБА_5 заставу. Ні обвинувачений, ні його адвокат не вказали на наявність у ОСОБА_5 фінансових можливостей для вжиття відносно обвинуваченого застави, а наявні у справі матеріали також не дають підстав вважати наявними у нього грошових коштів для їх внесення на спеціальний рахунок в порядку ст. 182 КПК України. Більше того, пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення стосується вчинення злочину із застосуванням насильства, що не зобов`язує суд визначати йому заставу.
Також суд вважає, що продовження запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується. Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи, та не зможе запобігти встановленим ризикам на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.
Отже, суд вважає за належне наразі продовжити раніше обраний запобіжний захід та залишити його без змін, оскільки суду не було доведено обставин зменшення ризиків, та того, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, які випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та забезпечать його належну поведінку.
З описаного вище мотивування відхилення клопотання сторони захисту суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доцільність продовження ОСОБА_5 існуючої міри запобіжного заходу на строк шістдесят днів без визначення альтернативного виду запобіжного заходу.
Розгляд клопотань сторін проводено на відсутності в судовому засіданні потерпілої, яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте у телефонному режимі повідомила про неможливість прибуття до суду через перебування в іншому регіоні України.

Разом з цим, неодноразове неприбуття у судові засідання потерпілої, яка належним чином та завчасно повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, проте не повідомляла про поважність причин своєї неявки, не подавала будь-яких доказів, які б дозволили встановити об`єктивність причин неможливості виконання процесуального обов`язку участі в судовому засіданні суттєво перешкоджає досягненню цілей кримінального провадження та потребує процесуального реагування.
Так, ст. 325 КПК України передбачено повноваження суду з накладення на потерпілу особу грошового стягнення у випадку її неприбуття в судове засідання.
Заслухавши позицію прокурора та сторони захисту, суд дійшов висновку про доцільність застосування передбачених ст. 325 КПК України заходів з накладення грошового стягнення на ОСОБА_10 , адже її неодноразова неявка перешкоджає з`ясуванню всіх обставини, що мають бути встановленні під час судового розгляду з огляду на вид кримінального правопорушення, суб`єкта посягання, порядок та обсяг дослідження доказів, які встановлювалися у попередньому складі суду та які не могли бути реалізовані, у тому числі, через неявку ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 331, 325, 372, 395 КПКУкраїни, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 від 16.11.2021 задовольнити.
2. Продовжити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів, а саме: по 14.01.2022 включно без визначення альтернативного, більш м`якого виду запобіжного заходу.
3. Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з 16.11.2021.
4. Накласти на потерпілу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошове стягнення за неявку в судове засідання в розмірі 0,5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн.
Стягнути з ОСОБА_10 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ) 1 135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн грошового стягнення на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/21081100, ідентифікаційний код 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу нрошове стягнення згідно рішення суду № 752/12534/20 від 16.11.2021, стягувач Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795).
Роз`яснити потерпілій право звернення до суду з клопотанням про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, направити потерпілій та до Державної установи Київський слідчий ізолятор.
Ухвала в частині запобіжного заходу набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення, а частині грошового стягнення протягом семи днів.

Судді ОСОБА_1 (головуючий)

ОСОБА_2

ОСОБА_3