Єдиний унікальний номер справи 185/6224/21
Провадження № 1-кп/185/531/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в м. Павлоград кримінальне провадження, що внесено в ЄРДР за №0000495 від 02.07.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

1) 03.02.2009 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.289, ч.3 ст.15, ст.69, ст.104, ст.75, ст.76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 03.02.2011 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ст.70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки;

3) 08.08.2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений 20.05.2014 року умовно достроково;

4) 10.11.2017 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

5) 12.07.2021 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік

який зареєстрований: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

21.03.2021 року у нічний час доби приблизно о 04.00 годині обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне збагачення шляхом таємного, повторного викрадення чужого майна, викликав за адресою: АДРЕСА_3 , автомобіль таксі, сівши до якого проїхав за адресою своєї реєстрації: АДРЕСА_2 , де взявши з території домоволодіння фрагмент шлангу та пластикові порожні каністри у кількості 9 штук, об`ємом по 30 літрів, завантажив все в багажне відділення таксі та поїхав на територію поблизу ТОВ «Молочний дім» за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул.Харківська, буд. № 1-В. Прибувши на вказане місце, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, з правого баку вантажного автомобіля марки «Volvo FH500», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, розташованого на відкритій площадці біля ТОВ «Молочний дім» за адресою: Дніпропетровської обл., м. Павлоград, вул. Харківська, буд. № 1-В., - умисно, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав дизельне пальне, яке злив за допомогою заготовленого фрагменту шланги до дев`яти пластикових каністр об`ємом по тридцять літрів кожна, загальним об`ємом 280 л, переніс їх до багажного відділу автомобіля таксі марки «Мітсубісі Спеіс Стар», номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, після чого на вказаному транспортному засобі поїхав по трасі «Київ-Луганськ-Ізварино» в бік м. Дніпра, де реалізував вказане пальне невстановленій особі, чим завдав фізичній особі - підприємцю « ОСОБА_5 » матеріального збитку в розмірі 7697.20 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, повідомив суду, що 21.03.2021 року вночі він, перебуваючи біля кальяного бару в центрі м.Павлограда, викликав таксі та з`їздив додому по каністри для пального. Він був обізнаний, що біля молокозаводу вночі припарковані вантажівки, звідки можливо зліти пальне, яке в подальшому можливо продати. На таксі він приїхав на стоянку, водієві про справжні наміри нічого не повідомив, сказав, що він водій вантажівки, пальне належить йому. З правого баку вантажівки «Вольво» злив дизельне пальне в дев`ять каністр, які перевіз за своїм місцем проживання, в подальшому продав, а гроші витратив на власні потреби. Цивільний позов потерпілого визнає в повному обсязі, під час призначення покарання просить не позбавляти його волі.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд провадження за його відсутності, при визначенні покарання покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_6 під час допиту повідомив, що точної дати не пригадує, він вночі працював в службі таксі, отримавши замовлення приїхав на адресу, де в автомобіль сів обвинувачений. Останній представився йому далекобійником. Спочатку він разом з обвинуваченим проїхали до стоянки біля «Молочного дому», потім з`їздили за адресою проживання обвинуваченого, де останній взяв каністри. Після чого повернулись знову до молокозаводу. ОСОБА_3 повідомив, що, працюючи водієм, він зміг зекономити пальне, яке йому необхідно забрати. Обвинувачений завантажив до багажного відділення дев`ять каністр, і вони разом поїхали по трасі в напрямку м.Дніпра. Біля ринку «Маяк» обвинувачений продав це пальне, після чого вони повернулись до м.Павлограда. ОСОБА_3 розрахувався з ним за поїздки за таксометром, і він поїхав. Обвинувачений в той день його обманув, він був необізнаний, що останній вчинив крадіжку пального.

Судом були досліджені наступні письмові докази.

Так, відповідно до витягу з кримінального провадження №0000495, органом досудового розслідування в даному провадженні є Павлоградський РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яким 02.07.2021 року до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.2 КК України, згідно яких: в ніч на 21.03.2021 року приблизно о 04.00 годині ОСОБА_3 перебуваючи на відкритій площадці біля ТОВ «Молочний дім», розташованого за адресою: м.Павлоград, вул. Харківська, 1-в, з вантажного автомобіля марки «Volvo FH500», д.н.з. НОМЕР_1 , викрав дизельне пальне, яке належить ФОП ОСОБА_5 , завдавши останньому збитку на загальну суму 7697.20 грн.

Заява від ФОП ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.07.2021 року, в якій викладені обставини викрадення дизельного пального вночі з 20 на 21 березня 2021 року з вантажного автомобіля марки «Вольво» біля молокозаводу в м.Павлограді.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 повідомляє про викрадення з автомобіля марки «Volvo» в період часу з 20.03.2021 року по 21.03.2021 року, який стояв на стоянці по АДРЕСА_4 , дизельного пального у кількості приблизно 300 л

Протокол огляду місця події від 07.07.2021 року, відповідно до якого місцем вчинення кримінального правопорушення є парковка біля ТОВ «Молочний дім» по вул.Харківська, 1-в м.Павлограда, також було оглянуто вантажівку марки «Volvo FH500», д.н.з. НОМЕР_1 , з паливного баку якої було викрадено 21.03.2021 року дизельне пальне. До протоколу додана фототаблиця, на якій зафіксовані викладені в протоколі обставини.

Копія відомості на відпуск нафтопродуктів ФОП ОСОБА_5 , згідно якої 18.03.2021 року автомобіль, д.н.з. НОМЕР_1 , було залито 400 л та 350 л пального.

Видаткові накладні від 18.03.2021 року, відповідно яких ФОП ОСОБА_5 придбав в цей день 350 л та 400 л дизельного пального.

Висновок експерта від 23.07.2021 року, згідно якого ринкова вартість 1-ого літра дизельного пального, на момент скоєння крадіжки 21.03.2021 року, могла складати 27.49 гривень.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.07.2021 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_6 серед запропонованих для впізнання фотографій вказав на фотографію обвинуваченого ОСОБА_3 , та зазначив, що саме ця особа в ніч на 21.03.2021 року біля молокозаводу завантажувала в його автомобіль дизельне пальне в дев`яти каністрах.

Проаналізувавши надані в судовому засіданні викривальні показання обвинуваченого ОСОБА_3 про вчинення крадіжки дизельного пального, а також показання свідка, досліджені письмові докази, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_3 , а також з іншими доказами кримінального провадження, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, - суд робить висновок про те, що наведені судом докази, окрім показань обвинуваченого в частині реалізації викраденого майна, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Показання обвинуваченого про реалізацію викраденого майна не на трасі, а через декілька днів в м.Павлограді, були спростовані в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_6 , який надавав послуги таксі обвинуваченому та відвозив останнього після вчинення крадіжки з пальним до місця розпорядження викраденим по трасі в напрямку м.Дніпра біля ринку. Підстав недовіряти показанням свідка ОСОБА_6 судом не було встановлено, між вказаним свідком та обвинуваченим немає ніяких відносин, тому причин оговорювати обвинуваченого у свідка ОСОБА_6 немає. Тому вказані покази обвинуваченого в цій частині суд розцінює як обраний спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення. Обставин вчинення крадіжки, розпорядження викраденим майном обвинувачений не заперечує, що в сукупності з іншими доказами підтверджує його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Сукупність доказів, що узгоджуються між собою дають суду підстави кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_3 саме за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення майна потерпілого ФОП ОСОБА_5 (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії нетяжких злочинів, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також визнання останнім своє вини, думки потерпілого стосовно можливого покарання.

Обставин, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не встановив.

За сукупністю обставин вчинення злочину, ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, не працює, думки потерпілого, який при визначенні покарання покладається на розсуд суду, визнання обвинуваченим своєї вини, відношення обвинуваченого до вчиненого та його наслідків, відсутності пом`якшуючих обставин, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише при призначені реального покарання у вигляді арешту та призначає йому покарання в межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 75, 76 КК України відсутні.

Стаття 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, що також закріплено в ч.2 ст.65 КК України

Таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також здатним сприяти виправленню ОСОБА_3 та попередженню скоєння нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того, інкримінований злочин обвинуваченим ОСОБА_3 вчинений до ухвалення вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 року, за яким його визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, призначено покарання та звільнено від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч.4 ст.70 КК України та роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, відповідно яких: якщо особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

У зв`язку з викладеним, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 року підлягає самостійному виконанню.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, згідно довідки Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України на проведення експертизи було витрачено 686.48 гривень

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість документально підтвердженої проведеної експертизи у розмірі 686.48 гривень.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

В межах кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 заявлений цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушення, а саме стягнення вартості викраденого дизельного пального у розмірі 6700 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Як встановлено ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при вирішенні питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

В даному провадженні сума викраденого майна встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи від 23.07.2021 року, а саме загальна вартість викрадених 280 л дизельного пального складає 7697.20 гривень.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні даного інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, в результаті злочинних дій потерпілому заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 7697.20 гривень, що підтверджується матеріалами провадження, а також, враховуючи наявність правових підстав, передбачених ст.1166 ЦК України для покладання відповідальності за завдану шкоду саме на обвинуваченого, суд дійшов висновку, що такі цивільні позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені документально і підлягають задоволенню саме у розмірі 7697.20 гривень у відповідності ст.127-129 КПК України, шляхом стягнення з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 року, за яким ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та звільнений від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Після набрання вироком законної сили затримати ОСОБА_3 та направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для відбування призначеного судом покарання.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 686.48 гривень.

Позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням майнової шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_5 з ОСОБА_3 заподіяну в результаті кримінального правопорушення майнову шкоду у розмірі 7697.20 гривень

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1