ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/184/22 Справа № 699/1098/20 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29.03.2022, без можливості внесення застави,

в с т а н о в и л а :

У провадженні Городищенського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000271 від 01.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.289 КК України.

У зв`язку із закінченням строку тримання під вартою 29.01.2022, враховуючи, що ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та зважаючи на характер вчиненого злочину, прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29.03.2022, без можливості внесення застави та відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 ..

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 звернувся із апеляційною скаргою в якій просив скасувати ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28.01.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог адвокат посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено право обвинуваченого на вільний вибір захисника.

Також, захисник вказує на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 хронічної хвороби нирок, яка на думку захисника, перешкоджає можливості тримання обвинуваченого в умовах ІТТ. та зазначає про неналежне лікування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах перебування ІТТ.

Захисник посилається на те, що додатковим доказом відсутності ризиків у обвинуваченого ОСОБА_8 перешкоджати слідству чи тиснути на потерпілих і свідків є те, що за дорученням останнього, потерпілим почали відшкодовуватися збитки.

Крім того, скаржник просив врахувати, що наявність підозри в тому, що обвинувачений переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду; знищить, сховає або спотворить речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливатиме на свідків; перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином; вчинить інше кримінальне правопорушення, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується судом в ухвалі нічим не обґрунтована.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, вивчивши матеріали провадження, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції належним чином врахував, сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_8 (офіційно неодружений), відсутність постійного роду занять, матеріальне становище та місце мешкання, міцність соціальних зв`язків, ризик повторення протиправної поведінки (раніше неодноразово був засудженим за корисливі злочини), а також з огляду на конкретні обставини та на суспільну небезпечність вчиненого діяння, тяжкість покарання за інкримінований обвинуваченому злочин, передбачений ч.1 ст. 115 КК України, який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, пов`язаний із застосуванням насильства, яке призвело до загибелі людини, та врахував, що ОСОБА_8 не повідомив швидку допомогу та правоохоронні органи про нанесені потерпілому тілесні ушкодження, з місця події зник і був затриманий працівниками поліції лише через деякий час, у зв`язку з чим дійшов висновку, що наразі не перестав існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України. Зокрема, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 злочинів, свідчать про підвищену суспільну небезпеку діянь у вчиненні яких останній обвинувачується. На теперішній час не досліджено всі зібрані у справі докази. Отже, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, місцевий суд виходив з необхідності уникнення ризику, визначеного статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також взяв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було продовжено обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкцією статті, яка інкримінована обвинуваченому, останній може переховуватись від суду.

Колегія суддів вважає вірним висновок місцевого суду та погоджується із ним, про те, що

ризики, які були враховані судом 01.12.2021 при продовженні запобіжного заходу, а саме, п. 1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати та не втратили своєї актуальності, виправдовуючи подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ризики передбачені пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, незаконний впливу на свідків та потерпілих, на які посилається прокурор, зменшилися (дещо знизилися), у зв`язку з допитом у суді свідків, але не припинили існувати, та ще є настільки високими, що у разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки, та дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою та відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу. Так, оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, суд виходив із вимог КПК України щодо порядку отримання показань цих осіб на різних його етапах, та те, що ризик такого впливу з боку обвинуваченого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та їх дослідження. Ці висновки суду узгоджуються й з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Так, на теперішній час, судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115, ч.2 ст.289 КК України триває, у суді допитуються свідки, потерпілі не допитані.

Будь-яких переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених у суді та передбачених ст.177 КПК України (які приймались до уваги при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, у тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 , але також вірним вважає висновок про те, що погіршення стану здоров`я не може слугувати, самостійною підставою, для пом`якшення запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру, які вказують на неможливість обвинуваченого утримуватись під вартою та неможливо, отримання ним необхідного лікування в умовах слідчого ізолятора.

Щодо наявності у матері обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 другої групи інвалідності та потреби певного догляду, допомоги сина, як про це зазначено в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , то колегія суддів апеляційного суду з цього приводу вважає вірним висновок місцевого суду стосовно того, що в підтвердження цього до клопотання надано лише копію відповідної довідки МСЕК, в якій відомості щодо обмеження її можливостей в обслуговуванні себе, потреби допомоги інших, відсутні, як і відсутні дані того, що обвинувачений проживав з матір`ю, яка перебувала на його утриманні, до затримання, з урахування часу встановленої групи інвалідності - 22.09.2017.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що додатковий доказ відсутності ризиків у ОСОБА_8 перешкоджати слідству чи тиснути на потерпілих, свідків, як на те вказує захисник ОСОБА_7 в клопотанні, що подане до суду, та просив вважати, факт того, що за дорученням обвинуваченого потерпілим почали відшкодовувати збитки, місцевий суд вважав його неприйнятним, оскільки представник потерпілих ОСОБА_11 у судовому засіданні місцевого суду, висловлюючи думку з приводу клопотань, повідомив, що зі сторони обвинуваченою поступали пропозиції матеріального характеру, проте потерпілі не погодилися.

Інші доводи сторони захисту, що містяться в клопотанні вже були оцінені (предметом розгляду) судами раніше, як судом першої інстанції так і апеляційним судом, і наведені у відповідних судових рішеннях, та, на думку суду, повторної оцінки не потребують, так як не впливають на прийняття рішення на користь зміни запобіжного заходу в сторону пом`якшення.

З урахуванням норми п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушено практику ЄСПЛ, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту ухвали вбачається, що місцевий суд під час її постановлення належним чином врахував положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, про що у ній зазначив.

Також захисником не надано і належних та допустимих доказів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання під вартою ОСОБА_8 , а також відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я на даний час не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана, тоді як до апеляційної скарги апелянтом додано медичні документи ОСОБА_8 , які були предметом розгляду районного суду та яким надана належна оцінка.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , які б могли слугувати безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду, та задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. 183, 199, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 28 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 29.03.2022, без можливості внесення застави та відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: