Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 ,

про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000022 від 12.02.2021 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_3 як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся з клопотанням, погодженим з процесуальним керівником - прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, в якому просить встановити строк для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 строк по 17.09.2021 р. включно із дня винесення ухвали для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000022.

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 12.02.2021 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.02.2021, близько 20 години 35 хвилин, до станції метро «Університет» КП «Київський метрополітен» зайшла група осіб у складі: ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які почали переплигувати через турнікет. Надалі вищезазначені особи почали спускатися на платформу станції метро за допомогою ескалатора, крім ОСОБА_5 , який в цей час оплачував проїзд в метрополітені та проходив через турнікет.У цей період, біля входу на ескалатор перебував ОСОБА_13 , який очікував ОСОБА_14 . Заходячи на ескалатор ОСОБА_5 пройшов впритул біля ОСОБА_13 внаслідок чого посунув останнього від проходу та поїхав вниз до платформи метро, після чого до ОСОБА_13 підійшов ОСОБА_14 і вони почали спускатися до платформи зазначеної станції метро. Під час спуску на ескалаторі між ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка. Після того, як ОСОБА_14 ступив з ескалатора на платформу станції метро «Університет», до нього відразу підійшов ОСОБА_7 , який, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, висловлювався в бік останнього нецензурною лайко і використовуючи обставини зробленого його брату ОСОБА_5 зауваження як нікчемний привід для вчинення хуліганських дій, діючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , маючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи, що вони знаходяться в громадському місці при значному скупченні громадян, нехтуючи елементарними правилами поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, кистю стиснутої у кулак лівої руки умисно наніс ОСОБА_14 один удар кулаком в область обличчя. Після завданого удару, ОСОБА_5 , діючи в групі зі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , реалізуючи умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, підскочив зі спини до ОСОБА_13 і схопивши ззаду за обидві руки повалив останнього на підлогу і, тим самим, не надав змоги ОСОБА_13 втрутитись в конфлікт та припинити його. Надалі, під час вчинення хуліганських дій, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 умисно робить рух правою рукою та завдає удар по корпусу ОСОБА_14 . Після цього, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання для потерпілого ОСОБА_14 більш тяжких наслідків, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадських порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , тримаючи по черзі ОСОБА_13 щоб він не мав можливості втрутитись в конфлікт та припинити його, кожен з них почав штовхати та наносити удари руками і ногами по тулубу ОСОБА_14 , від яких останній впав на підлогу. У подальшому, ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання більш тяжких наслідків для потерпілого ОСОБА_14 , ігноруючи загальноприйняті норми поведінки, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих, неприязних відносин між ним, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно наніс один удар кулаком правою рукою по обличчю в ніс потерпілого, внаслідок вказаного удару останній впав та втратив свідомість.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у хуліганстві вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

До теперішнього часу сторона захисту не ознайомилась з матеріалами кримінального провадження. Орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний та його захисник здійснює свідоме зволікання при проведенні ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, таким чином зловживаючи своїми процесуальними правами.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд клопотання здійснювати за його відсутності.

Адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, заперечує проти задоволення клопотання, зазначає, що достатнім строком для ознайомлення захисника та підозрюваного з матеріалами вказаного кримінального провадження 1 місяць, тобто до 10.10.2021 року.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

У провадженні слідчого відділу Управління поліції в метрополітені ГУ Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000022 від 12.02.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України.

Як вбачається з наданих документів, 09.07.2021 ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_6 вручено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

09.07.2021 прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 надано доручення в порядку ст. 290 КПК України слідчому СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві надати доступ до матеріалів кримінального провадження.

Як вбачається з графіку ознайомлення з матеріалами справи, підозрюваний та його захисник останній раз знайомились з матеріалами кримінального провадження 29.07.2021 р.

В зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний недобросовісно користується своїми процесуальними правами та зволікає з ознайомленням з матеріалами справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.01.2012 р. № 1-рп/2012 у справі № 1-4/2001 зазначено на те, що право обвинуваченого на ознайомлення із матеріалами справи та право на отримання інформації про закінчення розслідування у кримінальній справі є складовими конституційного права на захист. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи є елементом кримінального судочинства і його порядок відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України визначається законами України. Відтак право на таке ознайомлення не є абсолютним.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України вважає, що такі строки на ознайомлення повинні визначатися в кожній справі залежно від обсягу матеріалів справи та їх складності, кількості обвинувачених, дій або бездіяльності (поведінки) обвинуваченого чи його захисника та незалежних від волі обвинуваченого чи його захисника чинників (наприклад, хвороби) тощо. Ознайомлення обвинуваченого чи його захисника з матеріалами справи в межах розумних строків відповідає завданням кримінального судочинства, визначеним у статті 2 Кодексу: охороняти права та законні інтереси фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидко і повно розкривати злочини, викривати винних та забезпечувати правильне застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний. Це, з одного боку, забезпечує реалізацію прав і свобод людини і громадянина, а з іншого - вимагає від особи відповідальної поведінки, зумовленої законними потребами, інтересами інших осіб (зокрема, потерпілого) та суспільства в цілому.

Конституційний Суд України вважає, що вимоги статті 218 КПК України (1960 р.), яким регулювалося ознайомлення обвинуваченого та його захисника з матеріалами кримінальної справи, узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини та з підпунктом „b пункту 3 статті 6 Конвенції, відповідно до якого кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право мати час і можливості для підготовки свого захисту. Так, Європейський суд неодноразово зазначав, що право на захист не є абсолютним, а за змістом статті 6 Конвенції прийнятними є лише вкрай необхідні заходи, які обмежують право на захист (рішення від 23 квітня 1997 року у справі „Ван Мехелен та інші проти Нідерландів, від 25 вересня 2008 року у справі „Полуфакін і Чернишов проти Росії).

Як зауважив Європейський суд, підпункт „b пункту 3 статті 6 Конвенції гарантує обвинуваченому „мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, а це означає, що така підготовка охоплює все, що є „необхідним для підготовки розгляду справи судом. Крім того, можливості, доступні кожному, хто обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, мають включати ознайомлення - для цілей підготовки свого захисту - з результатами розслідувань, які проводилися протягом усього провадження у справі. Однак питання адекватності часу і можливостей, наданих обвинуваченому, слід вирішувати в контексті обставин кожної конкретної справи (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі „Корнєв і Карпенко проти України).

Відповідно до ч. 10 ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Таким чином, зазначена норма КПК України передбачає надання сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ, та лише у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами.

Зі змісту клопотання слідчого вбачається, що загальна кількість томів кримінального провадження складає 12, при цьому, учасниками судового розгляду не заперечується кількість томів, з якими вже сторона захисту ознайомлена, - лише 3 томи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту ст. 2 КПК випливає, що є три завдання кримінального судочинства: 1) захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; 2) охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; 3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд, зберігаючи неупередженість, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК).

Застосування належної правової процедури означає суворе додержання встановленого кримінальним процесуальним законом порядку досудового розслідування та судового провадження. Саме це є гарантією встановлення об`єктивної істини при здійсненні кримінального провадження, застосування до винного справедливого покарання і не притягнення до кримінальної відповідальності невинуватого.

Об`єктами, що беруться під захист від кримінальних правопорушень за допомогою норм КПК, є: особа; суспільство; держава. Об`єктами охорони є права, свободи та законні інтереси учасників кримінального провадження.

Під такою охороною слід розуміти забезпечення необхідних умов для здійснення прав, свобод і задоволення законних інтересів, їх недоторканності та непорушності за допомогою чіткого врегулювання кримінальних процесуальних відносин та прийняття заходів правового характеру з метою недопущення порушення прав учасників кримінального провадження, в тому числі і прав підозрюваного та його захисника.

Пунктом 21 ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам, до яких, зокрема, відносяться розумність строків.

Відповідно до приписів частин 1, 3 статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Критерієм для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен обвинувачений має право мати час і можливість для підготовки свого захисту.

В справі «Іглін проти України» (заява № 39908/05) Суд зазначає, що підпункт «b» п. 3 ст. 6 Конвенції гарантує обвинуваченому «адекватний час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту», а отже ця гарантія означає, що підготовка захисту по суті головних обвинувачень може включати проведення з його боку всіх «необхідних заходів».

Аналізуючи практику Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити у справі «Хусейн та інші (Huseyn and others) проти Азербайджану» (рішення від 26 липня 2011 р.) Суд визнав порушення підпункту «b» п. 3 ст. 6 Конвенції, відмітивши, що матеріали обвинувачення були досить великими і включали, поміж іншого, більше 6200 сторінок документів у 22 томах та відео свідчення, записані на 22 відеокасетах. Вивчення такого великого обсягу матеріалів вимагає значного часу для ознайомлення. А тому, Суд, дійшов висновку про наявність серйозних проблем з адекватністю і відповідністю часу і способів, наданих захисту для ознайомлення (пункти 174178) [14].

У справі «Шопс (Schops) проти Німеччини» (рішення від 13 лютого 2001 р.) суд не визнав порушення підпункту «b» п. 3 ст. 6 Конвенції, так як всі томи справи (132 основних і 2 додаткових близько 16 000 сторінок в цілому) були направлені адвокату за три тижні до прийняття рішення про продовження попереднього ув`язнення заявника (п.54). При цьому, слід зауважити, що адвокат під час досудового розслідування мав доступ до основних матеріалів, які складали 132 томи в цілому (п.24) [15].

Отже, вищенаведені приклади свідчать, що проблему визначення достатності часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження Європейський суд з прав людини вирішує в контексті обставин кожної конкретної справи. Судом не вироблено єдиних критеріїв визначення достатнього часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. А тому, рішення Суду в цьому випадку мають не стільки прецедентний, скільки орієнтуючий характер. Втім, вироблення та тлумачення загальних критеріїв визначення «достатності часу для ознайомлення» є необхідним для забезпечення однакової практики застосування положень ч.10 ст.290 КПК України.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що визначення достатності часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має здійснюватися в кожному конкретному випадку індивідуально з врахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них.

Обсяг матеріалів слід визначати з врахуванням кількості аркушів кримінального провадження, кількості та характеристики речових доказів, наявності додатків до протоколів (стенограма, аудіо, відеозапис), які необхідно прослухати чи передивитися. При врахуванні обсягу матеріалів необхідно також брати до уваги те, чи ознайомлювалася сторона захисту, потерпілий з матеріалами досудового розслідування до його завершення в порядку, передбаченому ст.221 КПК України.

Складність матеріалів слід визначати з врахуванням кількості підозрюваних, обвинувачених та епізодів кримінальних правопорушень по яких здійснювалося досудове розслідування. Зокрема, якщо кримінальне провадження здійснюється щодо кримінального правопорушення, вчиненого групою осіб, то це вимагає або визначення черговості ознайомлення з матеріалами, або виготовлення копій матеріалів кожному учаснику кримінального провадження, який буде знайомитися з матеріалами.

Так, у ч.4 ст.290 КПК України визначено, що надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

В зв`язку з наведеним, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, враховуючи обсяг матеріалів кримінального провадження, з якими захиснику та підозрюваному залишилося ознайомитися, та складності матеріалів кримінального справи, яка є складною, а також часу звернення ухвали до виконання, слідчий суддя вважає необхідним встановити стороні захисту строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадженні терміном по 01.10.2021 р.. Вказаний строк є достатнім часом у цій справі в розумінні підпункту „b пункту 3 статті 6 Конвенції.

Таким чином, клопотання слідчого в частині встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження для підозрюваного є заснованим на законі, доводи слідчого знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в зв`язку з чим клопотання, з урахуванням строку, який встановлюється слідчим суддею, підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.290 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про встановлення строку ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000022 від 12.02.2021 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України задовольнити частково.

Встановити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику адвокату ОСОБА_6 строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000022 від 12.02.2021р. - по 01.10.2021 р. включно.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1