КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку з Одеським апеляційним судом апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах Релігійної організації «Церковне управління (Єпископат) німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
представника особи, яка подала скаргу ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Головного Управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 в інтересах Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу Головного Управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України внести відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві від 24 вересня 2021 року за ч. 2 ст. 205-1 КК України.
Що стосується строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, то апелянт, з посиланням на положення п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, зазначає про те, що скаргу було розглянуто за відсутності заявника, а копію оскаржуваної ухвали отримано в суді лише 3 листопада 2021 року.
Щодо права на оскарження ухвали слідчого судді апелянт з посиланням на положення ст. ст. 7, 24, 26 КПК України, рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року у справі № 4-рІІ/2020, зазначає, що у даному випадку заява про кримінальне правопорушення, скарга та оскаржувана ухвала слідчого судді подані/прийнятті після ухвалення Конституційним судом Рішення від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020, а відтак підлягають розгляду у суді апеляційної інстанції.
Окрім того, апелянт з посиланням на обставини, які викладені у скарзі, не погоджуючись з висновком слідчого судді, вважає, що оскаржувана ухвала суперечить положенням чинного законодавства, а слідчим суддею не взято до уваги, що законодавцем прийнято імперативну норму, якою встановлено обов`язок для слідчого внести відомості, вказані у заяві, повідомленні про кримінальне правопорушення до ЄРДР протягом 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення та не встановлено інших варіантів поведінки, тобто, у даному випадку повноваження слідчого не є дискреційними та не дозволяють слідчому діяти іншим чином.
На переконання апелянта, положення чинного КПК України не містять жодних положень стосовно можливості слідчому діяти іншим чином, ніж внесення відомостей до ЄРДР після надходження до нього заяви про злочин, зокрема, можливості направити заяву про кримінальне правопорушення для розгляду до слідчого органу, залишити її без задоволення, оцінювати на предмет повноти, форми, тощо.
Окрім того, апелянт зазначає, що неможливо погодитись з висновком слідчого судді також з тих підстав, що ВССУ підтвердив правову позицію стосовно відсутності передбаченої КПК України та судовою практикою можливості слідчого не внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, що повністю відповідає змісту ст. ст. 2, 214 КПК України.
Апелянт акцентує увагу на тому, що слідчий суддя не наділений можливістю оцінювати заяву про кримінальне правопорушення на предмет наявності в її змісті відомостей, що можуть свідчити чи не свідчити про наявність/відсутність складу кримінального правопорушення.
Крім того адвокат переконаний, що твердження слідчої судді про відсутність відомостей про вчинення кримінального правопорушення, є безпідставними, оскільки у заяві про кримінальне правопорушення містяться очевидні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, оскільки групою осіб подано для проведення державної реєстрації очевидно нікчемні документи, які суперечать відомостям, які містять у документах, які вже пройшли державну реєстрацію, які додані до заяви про кримінальне правопорушення, та містять підписи осіб, які не мають жодного відношення до релігійних організацій, від імені яких вони заявлені, про що вказано у заяві про кримінальне правопорушення, а відповідні звернення від таких громад були надіслані окремо до ГУ ФР ДФС України.
На думку адвоката, усі обставини мають бути перевірені під час досудового розслідування у спосіб, передбачений КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Щодо строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, то колегія суддів доходить висновку, що строк апеляційного оскарження адвокатом ОСОБА_7 не пропущений, оскільки оскаржувана ухвала постановлена 29 жовтня 2021 року (ас. 61), а апеляційна скарга подана поштовим відправленням 3 листопада 2021 року (ас. 78, 79), тобто, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 395 КПК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги з доповненнями, то колегія суддів частково погоджується з ними, з огляду на таке.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 24 вересня 2021 року Релігійною Організацією «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» в особі ОСОБА_8 до ГУ боротьби з фінансовими злочинами ДФС України направлена заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України. У заяві викладене відповідне обґрунтування з наведенням обставин, які, на думку заявника, свідчать про наявність складу злочину у діях певних осіб, з долученням документів на підтвердження позиції заявника (ас. 4-11, 13-54).
Вказана заява отримана Управлінням 28 вересня 22021 року (ас. 12).

Однак, у зв`язку з невнесенням відомостей до ЄРДР, 8 жовтня 2021 року особою, яка подала заяву про вчинене кримінальне правопорушення, - ОСОБА_8 до Шевченківського районного суду м. Києва направлена скарга на бездіяльність Головного Управління боротьби з фінансовими злочинами ДФС України, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, після отримання заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з проханням зобов`язати уповноважену особу Управління внести відомості до ЄРДР (ас. 1-3).

Ухвалою слідчого судді у задоволенні скарги відмовлено. Слідчий суддя, з посиланням на Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 6 квітня 2016 № 139, а також висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно - Лютеранської Церкви України», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та іншими невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, дійшов висновку, що вона не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення зазначеними особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.205-1 КК України.
В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки передбачена КПК України процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки) не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.
Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України), тобто, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При цьому колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Таким чином, у розрізі такої позиції Великої Палати Верховного Суду, всупереч доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 , слідчий суддя повинен з`ясувати наведені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення обставини, як такі, що підлягають установленню в обсязі наявних та поданих до суду доказів на час розгляду скарги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що подана заява про кримінальне правопорушення не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та іншими невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.205-1 КК України, оскільки заявником у заяві викладені певні обставини з посиланням на підтвердження цих обставин відповідними документами, і зазначені обставини можуть свідчити про вчинення вказаними у заяві особами кримінального правопорушення. З огляду на викладене, зазначені у заяві обставини підлягають перевірці у встановленому КПК України порядку.

За встановлених обставин, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, а, відтак, оскільки висновок слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом про задоволення скарги Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» в особі ОСОБА_8 на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Головного Управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах Релігійної організації «Церковне управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської церкви України» - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою скаргу Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» на бездіяльність уповноваженої особи (слідчого) Головного Управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України задовольнити.
Зобов`язати Головне Управління боротьби з фінансовими злочинами Державної фіскальної служби України внести відомості до ЄРДР за заявою Релігійної Організації «Церковне Управління (Єпископат) Німецької Євангелічно-Лютеранської Церкви України» від 14 вересня 2021 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3