Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/977/21
Провадження № 1-кп/572/291/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисників адвоката ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000842 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, та у вигляді домашнього арешту, у даному провадженні, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000842 щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187, ч. 1 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу обґрунтовуючи таке наявністю ризиків, які продовжують існувати, просив задовольнити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до висновку, що обставини кримінального провадження дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, а для запобігання ризикам, які зазначені у ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Судом, зокрема, враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування обвинуваченому запобіжного заходу не зменшилися, а тому продовження запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Відповідно до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.

Однак стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1,3,5 ст. 177 КПК України, а саме: зокрема ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

В той же час обставини, які зазначені стороною захисту, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків, а запропонований запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання зазначеним вище ризикам.

Суд наголошує на тому, що виключний перелік ризиків, запобігти яким має запобіжний захід, визначений ч. 1 ст. 177 КПК України. Виходячи з цього суд не вправі зважати на інші ризики та має зазначати в ухвалі дійсні ризики, а не кожен раз різні чи нові. Враховуючи те, що судовий розгляд триває достатньо довго з об`єктивних причин, ризики із минулих судових засідань залишаються ті самі, оскільки процесуальна стадія не змінюється. Таким чином, кожного разу суд зазначає дійсні ризики, яким кожного разу надає нову оцінку.

Суду не надано жодних доказів того, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України з минулого судового засідання зменшилися чи зникли. Будь-які дані у суду щодо цього також відсутні.

Виходячи із зазначеного, керуючись ч.2ст.376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням в Рівненському слідчому ізоляторі строком до 60 днів, а саме до 20 вересня 2021 року без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави на підставі п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22 год 00 хв. до 06 год.00 хв. наступного дня та покласти наступні обов`язки: за викликом прибувати до суду, не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утриматись від спілкування з особами за визначенням прокурора Сарненської окружної прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 , здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали до 20 вересня 2021 року.

Термін дії обов`язків, визначених в ухвалі встановити до 20 вересня 2021 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Сарненську окружну прокуратуру Рівненської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного судуі протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя