Справа № 308/9731/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.388, ч.3 ст.185, ст.356, ч.3 ст.365-2, ч.4 ст.27 ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України про арешт майна,-
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.388, ч.3 ст.185, ст.356, ч.3 ст.365-2, ч.4 ст.27 ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України про арешт майна.
Клопотання мотивовано тим, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000023 відомості про яке внесено до ЄРДР 21.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 185, ст. 356, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 362 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 10.08.2006 укладено генеральний договір № 65, у межах якого у цей же день укладено додаткову угоду № 1 та 13.02.2007 додаткову угоду № 2, згідно яких ОСОБА_4 було надано кредит на суму 200 000 доларів США.
Також, 15 травня 2007 року між АКБ «Украсоцбанк» та ОСОБА_4 укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 26, згідно якого останньому надано позику у сумі 150 000 доларів США.
В якості забезпечення ОСОБА_4 зобов`язань по вищенаведеному генеральному договорі № 65 від 10.08.2006 між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та АКБ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 65 від 10.08.2006 та іпотечний договір № 26/1 від 15.05.2007, згідно якого в іпотеку банку було передано магазин та станцію обслуговування, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0843 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :17:003:0072, які на праві спільної часткової власності належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також, в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань по вищевказаним договорам між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , як іпотекодавцями, 10.08.2006 укладено іпотечний договір № 65/1 та іпотечний договір № 26 від 17.05.2007, згідно яких в іпотеку АКБ «Уксоцбанк» передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку, площею 0,0843 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :17:003:0071 та недобудовану станцію технічного обслуговування, автомийку та магазин за адресою: АДРЕСА_3 , які на праві спільної часткової власності належали ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В подальшому, 29 вересня 2017 року укладений договір факторингу у простій письмовій формі між АКБ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест Кредо», за яким відступлено право вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007, генеральним договором № 65 від 10.08.2006, додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 до генерального договору № 65 від 10.08.2006, що укладені між АКБ «Укрсоцбанк» та громадянином ОСОБА_4 .
Крім того, 29 вересня 2017 року був укладений договір цесії - передачі прав за іпотечним договором № 26 від 15.05.2007 за реєстровим № 992, іпотечним договором № 26/1 від 15.05.2007 за реєстровим № 995, іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 за реєстровим № 3751 та іпотечним договором № 65/1 від 10.08.2006 за реєстровим № 3764, укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест Кредо», за умовами якого передано останньому всі права за вищенаведеними іпотечними договорами.
В той же час, 29 вересня 2017 року був укладений договір про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007, генеральним договором № 65 від 10.08.2006, додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 до генерального договору № 65 від 10.08.2006 та додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 до генерального договору № 65 від 10.08.2006, укладений у простій письмовій формі між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест Кредо» та громадянином України ОСОБА_8 , за умовами якого були передані права вимоги до боржника ОСОБА_4 за вказаними кредитними договорами.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4 цього договору ТОВ «Фінансова компанія Інвест Кредо» передало ОСОБА_8 право грошової вимоги у загальній сумі 11 670 994, 62 грн. до боржника ОСОБА_4 за вищенаведеними кредитними договорами.
Аналогічно, 29 вересня 2017 року, був укладений договір по передачі прав за іпотечним договором № 26 від 15.05.2007 за реєстровим № 992, іпотечним договором № 26/1 від 15.05.2007 за реєстровим № 995, іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 за реєстровим № 3751 та іпотечним договором № 65/1 від 10.08.2006 за реєстровим № 3764, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест Кредо» та громадянином України ОСОБА_8 , за умовами якого було передано останньому всі права за вказаними іпотечними договорами.
Так, ОСОБА_8 , у період з 29.09.2017 по 13.03.2018, достеменно знаючи, що Ужгородським міськрайонним судом розглядається позов власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , іпотекодержателем якого він є, а саме земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та розташованої на ній будівлі станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , про визнання недійсними договорів поруки та договорів іпотеки щодо даного майна, і рішення по суті судом не прийнято, будучи обізнаним, що згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду № 308/8454/16-ц від 27.10.2017 та постанови Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на вищевказане майно накладено арешт і заборонено будь-яким чином розпоряджатись вищевказаним майном на період вирішення спору у суді, умисно, незаконно, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій охоплених єдиним умислом, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, заволодів правом власності на вказане майно - частину земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_7 , за наступних обставин.
ОСОБА_8 13.03.2018 реалізуючи свої злочинні наміри на незаконне збагачення та на незаконне заволодіння правом власності на чуже майно, умисно, незаконно, шляхом обману, не приховуючи вказані відомості про наявність судового спору, предметом якого є об`єкт реєстраційних дій та наявність вищенаведеної ухвали Ужгородського міськрайонного суду, звернувся до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та обвинувальний висновок, щодо якої скерований до Ужгородського міськрайонного суду, із заявою про реєстрацію права власності за ним частини земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_7 , надавши при цьому вказаній особі неправдиві відомості щодо адреси даної земельної ділянки, вказавши для цього адресу місцезнаходження даної земельної ділянки, а саме: АДРЕСА_3 , яка формально в іпотеці не перебувала.
В свою чергу, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та обвинувальний висновок, щодо якої скерований до Ужгородського міськрайонного суду, діючи всупереч своїх посадових обов`язків, як особи, що надає публічні послуги, незважаючи на розбіжності щодо адреси знаходження земельної ділянки, зазначені у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порушення вимог п. п. 4, 5 ч. 1, ч. 8 ст. 18, ч. 5, 6 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями) та пунктів 101, 12, 14, 18, 19, 22, 61 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127, розгляд заяви ОСОБА_8 не зупинила, всупереч вимогам вищенаведених законодавчих актів, без перевірки та усунення вказаних розбіжностей в адресах місця розташування вказаної земельної ділянки, за допомогою власного комп`ютера, зареєструвала за ОСОБА_8 право власності на частини земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, присвоївши при цьому адресу вказаній земельній ділянці: АДРЕСА_3 .
Таким чином, ОСОБА_8 умисно, незаконно, шляхом обману, заволодів правом власності на земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_7 .
Вартість вказаної земельної ділянки згідно висновку експерта № 9845,9881,9882,9883 від 13.05.2019, становить 672 877, 65 гривень.
Вказаним ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на вищенаведену суму, що відповідно до п. 3 примітки 1 до ст. 185 КК України є великим розміром.
Крім того, ОСОБА_8 , у період часу з 29.09.2017 по 13.03.2018, достеменно знаючи, що Ужгородським міськрайонним судом розглядається позов власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , іпотекодержателем якого він є, а саме земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 та розташованої на ній будівлі станції технічного обслуговування, автомийки та магазину, загальною площею 905,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , про визнання недійсними договорів поруки та договорів іпотеки щодо даного майна, і рішення по суті судом не прийнято, будучи обізнаним, що згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду № 308/8454/16-ц від 27.10.2017 та постанови Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на вищевказане майно накладено арешт і заборонено будь-яким чином розпоряджатись вищевказаним майном на період вирішення спору у суді, умисно, незаконно, шляхом обману, керуючись корисливим мотивом спрямованим на особисте збагачення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій охоплених єдиним умислом, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, заволодів правом власності на вказане майно - частину земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві спільної часткової власності належала ОСОБА_7 , за наступних обставин.
ОСОБА_8 13.03.2018 реалізуючи свої злочинні наміри на незаконне збагачення та на незаконне заволодіння правом власності на чуже майно, умисно, незаконно, шляхом обману, не приховуючи вказані відомості про наявність судового спору, предметом якого є об`єкт реєстраційних дій та наявність вищенаведеної ухвали Ужгородського міськрайонного суду, звернувся до особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та обвинувальний висновок, щодо якої скерований до Ужгородського міськрайонного суду, із заявою про реєстрацію за ним частини земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_7 , надавши при цьому вказаній особі неправдиві відомості щодо адреси даної земельної ділянки, вказавши для цього адресу місцезнаходження даної земельної ділянки, а саме: АДРЕСА_3 , яка формально в іпотеці не перебувала.
При цьому, підбурив останню до вчинення несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах.
В свою чергу, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та обвинувальний висновок, щодо якої скерований до Ужгородського міськрайонного суду, діючи всупереч своїх посадових обов`язків, як особи, що надає публічні послуги, незважаючи на розбіжності щодо адреси знаходження земельної ділянки, зазначені у заяві поданій ОСОБА_8 , документах поданих ним же, як підставу для отримання права власності (іпотечного договору) та відомостям у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в порушення вимог п.п. 4, 5 ч. 1, ч. 8 ст. 18, ч. 5, 6 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 (із змінами та доповненнями) та пунктів 101, 12, 14, 18, 19, 22, 61 Порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (із змінами та доповненнями), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 за № 1127, розгляд заяви ОСОБА_8 не зупинила, всупереч вимогам вищенаведених законодавчих актів, без перевірки та усунення вказаних розбіжностей в адресах місця розташування вказаної земельної ділянки, за допомогою власного комп`ютера, зареєструвала за ОСОБА_8 право власності на частини земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, присвоївши при цьому адресу вказаній земельній ділянці: АДРЕСА_3 .
Таким чином, ОСОБА_8 підбурив особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та обвинувальний висновок, щодо якої скерований до Ужгородського міськрайонного суду, до несанкціонованої зміни інформації, яка обробляється в автоматизованій системі Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо реєстрації права власності за собою на земельної ділянки площею 0,0843 га під кадастровим номером :17:003:0071, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що належала ОСОБА_7
12.10.2021, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Великий Березний, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, фізичній особі підприємцю, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, тобто у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах та ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 362 КК України, а саме, в підбурюванні до вчинення несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, вчинені особою, яка має право доступу до неї. При цьому, під час вручення підозри ОСОБА_8 , останній відмовився отримувати її та поставити свій підпис про отримання, що відповідно до вимог КПК України зафіксовано на відеозапис, яким супроводжувалась вказана слідча дія. Крім цього, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено ОСОБА_8 у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
У клопотанні вказано, що вина підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується комплексом зібраних в рамках кримінального провадження доказів, зокрема: показами потерпілих, показами свідка, висновками експертиз, протоколами тимчасових доступів до реєстраційної документації та іншими зібраними в ході проведення досудового розслідування матеріалами кримінального провадження
Слідчий зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме ч. 3 ст. 190 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 362 КК України. А тому, орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення кримінального провадження і відшкодування спричиненої ним шкоди.
При цьому у клопотанні вказано, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_8 зареєстровано наступне нерухоме майно, а саме: магазин та станція техобслуговування, що розташовані в АДРЕСА_1 (РНОНМ 101); земельна ділянка з кадастровим номером :17:003:0072, що за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 101), які є приватною власністю ОСОБА_8 в цілому.
При обґрунтуванні клопотанні слідчий посилається на положення ч.1 ст. 170, абз.2 ч.1 ст. 170, п.4 ч.2 ст. 170, ч.2 ст. 172 КПК України.
Так, слідчий зазначає, що беручи до уваги викладене і те, що ОСОБА_9 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 362 КК України, де потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на суму 672 877, 65 гривень, що відповідно до п. 3 примітки 1 до ст. 185 КК України є великим розміром, а тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаного кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вище вказане нерухоме майно, яке на праві приватної власності належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із накладенням заборони розпорядження даним майном.
Слідчий керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 167, 170-172 КПК України,просить слідчого суддю: накласти арешт на: магазин та станцію техобслуговування, загальною площею 285.6 кв.м., що розташовані в АДРЕСА_1 (РНОНМ 101), які є приватною власністю ОСОБА_10 в цілому, форма власності приватна, 1/1; земельну ділянку, площею 0.083 га, з кадастровим номером :17:003:0072, що за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 101), яка є приватною власністю ОСОБА_11 в цілому, форма власності приватна, 1/1, які на праві приватної власності належать підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною розпорядження даним майном та заборонити власнику даного майна ОСОБА_12 та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо розпорядження вказаним нерухомим майном, а також проводити будь-які нотаріальні та реєстраційні дії щодо вказаного об`єкту нерухомості
У зв`язку із наявністю реальної загрози реалізації вказаного рухомого та нерухомого майна третім особам, що унеможливить забезпечення арешту майна, прошу розглянути дане клопотання у порядку ч. 2 ст. 172 КПК України, без виклику власника майна.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Зі змісту клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000023 відомості про яке внесено до ЄРДР 21.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч. 3 ст. 185, ст. 356, ч. 3 ст. 365-2, ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 362 КК України.
12.10.2021, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст.27 ч.1 ст.362 КК України. Останній користується засобом мобільного зв`язку оператора ПрАТ "ВФ Україна" № НОМЕР_1 , за допомогою якого, разом з своїми спільниками, які на даний час досудовим слідством не встановлені, обговорює обставини вчинення протиправних дій спрямованих на заволодіння нерухомим майном. Абонентські номери мобільних операторів, якими користуються спільники ОСОБА_8 на даний час не встановлені, тому отримавши доступ до роздруківок трафіків вхідних та вихідних з`єднань ОСОБА_8 дасть змогу встановити інших співучасників кримінального правопорушення. Крім цього, опрацювання трафіків абонентських з`єднань ОСОБА_8 може бути використано як доказ вини останнього в інкримінованому йому злочині.
Крім того, зі змісту клопотання також, встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме ч. 3 ст. 190 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а також ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 362 КК України. за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років
Мотивуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що орган досудового розслідування вважає за доцільне накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 з метою забезпечення кримінального провадження і відшкодування спричиненої ним шкоди.
При цьому вказує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_8 зареєстровано наступне нерухоме майно, а саме:
магазин та станція техобслуговування, що розташовані в АДРЕСА_1 (РНОНМ 101); земельна ділянка з кадастровим номером :17:003:0072, що за адресою АДРЕСА_1 (РНОНМ 101), які є приватною власністю ОСОБА_8 в цілому.
Слідчий вказує, що беручи до уваги викладене і те, що ОСОБА_9 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 27 - ч. 1 ст. 362 КК України, де потерпілій ОСОБА_7 завдано матеріальної шкоди на суму 672 877, 65 гривень, що відповідно до п. З примітки 1 до ст. 185 КІС України є великим розміром, а тому з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вказаного кримінального правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність накладення арешту на вище вказане нерухоме майно, яке на праві приватної власності належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із накладенням заборони розпорядження даним майном.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є: арешт майна;
Відповідно до ч.3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 5 вказаної норми,під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Відподвідно до ч. ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 10 статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Слідчий суддя при ознайомленні із матеріалами клопотання, враховує, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Під час розгляду клопотання про арешт майна, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Зазначених вимог закону цивільний позивач та слідчий суддя не дотрималися.
В свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: - розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; - докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 6 вказаної норми КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Разом із тим, жодного підтвердження тому, що потерпілий заявив відповідний цивільний позов до матеріалів клопотання не додано.
Посилаючись, як на мету накладення арешту на вказане майно слідчий зазначає- відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, проте слідчим не додано доказів подачі цивільного позову про відшкодування шкоди.
Відомості до ЄРДР про вказане кримінальне провадження внесено 21.03.2018, що свідчить про тривалість досудового розслідування, проте слідчому судді не доведено належними та допустимим доказами, що існують ризики, того, що особа якій належить на даний час майно, та якій оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 190 КК України, та ч.4 ст 27-ч.1 ст. 362 КК України, може нерухоме майно приховати, втратити, передати, відчужити.
Частина 2 статті 170 КПК України визначає чіткий перелік такої мети, при цьому потрібно чітко зазначити підставу та відповідно обґрунтувати необхідність арешту.
При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, який звернувся з клопотанням про арешт майна.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя згідно ст. ст. 94, 132 та 172 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину; правову підставу для арешту майну; можливий розмір майнової шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Виходячи з викладеного, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 21.03.2018, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.1 ст.162, ч.3 ст.190, ч.1 ст.382, ч.1 ст.388, ч.3 ст.185, ст.356, ч.3 ст.365-2, ч.4 ст.27 ч.1 ст.362, ч.3 ст.362 КК України про арешт майна повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1