СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/625/22
ун. № 759/2503/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000396 від 09.02.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працююючого, одруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.10.2018 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.
Дане клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, водомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022 року за № 0000396 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.02.2022, близько 11 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяв ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, 09.02.2022 року, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив особисте дозвілля, розпиваючи при цьому алкогольні напої. Цього ж дня, близько 10 години до місця свого проживання прийшла дружина останнього ОСОБА_7 . Побачивши свою дружину, ОСОБА_4 почав запитувати в останньої де вона проживала протягом останнього тижня, оскільки вдома остання не з`являлась. Під час з`ясування стосунків, між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого останній, приревнувавши свою дружину та будучи агресивно налаштованим в бік останньої, вирішив заподіяти їй тяжкі тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння тілесних ушкоджень своїй дружині, ОСОБА_4 зайшов до кухні вищевказаної квартири, де зі столу взяв кухонний ніж, яким до цього користувався у побуті. Після чого, останній утримуючи вказаний кухонний ніж у своїй правій руці, направився назад до ОСОБА_7 , яка в той момент знаходилась на коридорі квартири. Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 продовжуючи вказаний словесний конфлікт, підійшов до ОСОБА_7 на відстань витягнутої руки, утримуючи кухонний ніж у своїй правій руці, усвідомлюючи суспільно небезпечні характер своїй дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс ним не менше двох ударів в область живота ОСОБА_7 , тим самим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді двох колото-різаних ран передньої черевної стінки, поранення селезінки, гемоперитонеум. Після вчинення вказаних протиправних дій, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік, однак невдовзі був затриманий працівниками поліції.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.02.2022 року, який проводився в приймальному відділенні Київської міської клінічної лікарні № 17, за адресою: м. Київ, провулок Лабораторний, 14-20, було виявлено та вилучено: особисті речі потерпілої ОСОБА_7 , з порізами та плямами речовини бурого кольору; довідкою з Київської міської клінічної лікарні № 17 від 09.02.2022 року, згідно якої потерпіла ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: двох колото-різаних ран передньої черевної стінки, поранення селезінки, гемоперитонеум; протоколом проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено наступне: ніж з рукояткою чорного кольору, лезом довжиною приблизно 15 см., із зубчиками на лезі та слідами речовини бурого кольору, який було поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано; ніж з рукояткою чорного кольору з лезом довжиною приблизно 10 см., який було поміщено до паперового конверту та належним чином опечатано; протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України під час якого було вилучено: особисті речі підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , який в своїх показах негативно характеризує свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляючи про те, що останній ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя та піднімає на нього руку, про що він неодноразово повідомляв до поліції, при цьому за рішенням суду ОСОБА_4 примусово було виселено з його квартири; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який в своїх показах повідомив, що 09.02.2022, близько 10 години він знаходячись за місцем свого проживання у квартирі АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту, кухонним ножем, наніс своїй дружині ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , два удари в область живота, після чого вийшов з приміщення даної квартири та попрямував бік будинку АДРЕСА_3 , де був затриманий працівниками поліції; протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 , який в ході проведення слідчого експерименту показав всі обставини про які розповів у допиті та детально показав механізм нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_7 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; іншими матеріалами в їх сукупності.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрюваний ОСОБА_4 у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або застосування більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити спроби: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, і за яке передбачено покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тобто тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання судом його винуватим вже обґрунтовує ризик того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування. Про даний факт також свідчить і поведінка підозрюваного після вчинення злочину: скоївши тяжкий злочин, не надавши будь-якої допомоги потерпілій, з місця вчинення злочину втік. Зазначена поведінка підозрюваного після вчинення злочину вказує на те, що ця людина намагається у будь-який спосіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Даний факт дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, з метою подальшого уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.
Перебуваючи на волі ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків. Про існування цього ризику вказують обставини того, що він спільно проживає разом з потерпілою та у випадку перебування підозрюваного на волі їх шляхи у буденному житті будуть перетинатись. Потерпіла на сьогоднішній день вже залякана тими обставинами, які з нею відбулися та вона вимушена позбутися звичайного життя та спокою. Сам факт перебування підозрюваного на свободі після вчинення такого тяжкого злочину вже буде впливати як на потерпілу так і на свідків, бо буде свідчити про те, що після таких злочинних дій можна уникнути відповідальності і далі вести звичайне життя. Для пересічного громадянина такий факт буде свідчити про безкарність і беззахисність потерпілих.
Ризик того, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення також обґрунтовують обставини того, що останній, після вчинення ним кримінального правопорушення, залишив свою дружину ОСОБА_7 та не повідомивши правоохоронні органи та заклади охорони здоров`я, про нанесення для неї тілесних ушкоджень втік з місця події, що свідчить про приховування ним факту вчинення даного злочину, тому наявні ризики вчинення ним спроб нових кримінальних правопорушень. Тобто ця людина не в змозі контролювати себе і не може своє життя вписувати в рамки правил поведінки у суспільстві, не порушуючи при цьому прав оточуючих громадян. Крім цього, приймаючи до уваги обставини вчинення даного злочину дає підстави вважати, що він будучи раніше судимим за нанесення тілесних ушкоджень, відповідних висновків для себе не зробив та продовжує здійснювати конфлікти із нанесенням тілесних ушкоджень.
Підозрюваний ОСОБА_4 , офіційно не працює, без місця реєстрації та обставини вчинення кримінального правопорушення вказують на те, що фактично не має міцних соціальних зв`язків, які б як важелі впливу могли б утримати його від спроби переховування і подальшого вчинення злочинів та на теперішній час відсутні медичні застереження щодо перебування ОСОБА_4 в умовах ДУ «Київського слідчого ізолятору».

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній не є відповідальною особою, після фактично вчиненого нападу на свою дружину з місця вчинення злочину втік все це вказує що такий м`який запобіжний захід не буде реалізовувати безпосередню мету запобіжного заходу і не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки також неможливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що будь-якого письмового зобов`язання від осіб, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків до суду не надходило, тобто в оточенні підозрюваного вказані особи, які могли би бути поручителями, відсутні.

Також до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що цей запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Як встановлено під час досудового розслідування ОСОБА_4 не має важелів впливу, які б могли утримати його від переховування і подальшого вчинення злочинів.

Запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

У судому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.
Захисник ОСОБА_5 , якого підтримав підозрюваний ОСОБА_4 , заперечував проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що підозрюваний співпрацює зі слідством, погодився на проведення слідчого експерименту, визнає свою вину та щиро розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину.
Підозрюваний ОСОБА_4 також пояснив, що у квартирі проживає вдвох із потерпілою, неофіційно працює. Дитина проживає у його батьків. Злочин вчинив перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проте впевнився, що дружина після подій викликала собі "швидку допомогу" і тільки після цього пішов з квартири.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього додатки, слідчий суддя дійшов такого висновку.
У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, водомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2022 року за № 0000396 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 09.02.2022 (фактичний час затримання 13 год. 00 хв.) за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
У подальшому, 10.02.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо оцінки слідчим суддею обґрунтованості підозри, то слід зазначити, що вимога обґрунтованої (розумної) підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду (рішення у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32; рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184).
Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Крім того, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Обґрунтованість підозри у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними по провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.02.2022 року; довідкою з Київської міської клінічної лікарні № 17 від 09.02.2022 року, згідно якої потерпіла ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження; протоколом проведеного обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ст. 208 КПК України; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України; іншими матеріалами в їх сукупності.
Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій, належність та допустимість доказів на підтвердження вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже, про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України.
При аналізі питання наявності зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя доходить до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, та особу ОСОБА_4 , який раніше був судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, без місця реєстрації, офіційно не працює.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя враховує те, що ризиками у даному випадку є дії, які можуть вчинятися з високим ступенем ймовірності.
Так, слідчий суддя вважає, що прокурор у судовому засіданні довів, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризик переховування від органів досудового розслідування та в подальшому від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених сторонами, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.
При цьому, слідчий суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, зважаючи, що надані органом досудового розслідування докази про причетність підозрюваного до вчинення злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також доведеність в ході розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а перебування підозрюваного під вартою буде виправданим за вказаних умов та таким, що не порушуватиме принципу пропорційності, та не буде свавільним.
При цьому, на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Крім того, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 183 КПК України.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 лютого 2022 року по 09 квітня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування, але не довше ніж до 09.04.2022 року включно та підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вручити підозрюваному та прокурору.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали виготовлений 15.02.2022 р.

Слідчий суддя: ОСОБА_1