Дата документу 08.11.2021 Справа № 335/6216/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/6216/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/1014/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»),

захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, військовослужбовця Національної гвардії України, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 14 грудня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_7 , будучи мешканцем м. Запоріжжя, відповідно до укладеного з ним контракту з 2015 року проходив військову службу в окремому загоні спеціального призначення «Азов» Національної гвардії України.
Під час проходження служби ОСОБА_7 познайомився з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , мешканцями Запорізької області та м. Дніпро, які з 2015 року також були військовослужбовцями зазначеного військового окремого загону спеціального призначення, що входив до складу військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі укладених з ними контрактів. В цей же період він також познайомився з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , громадянами іноземних держав, які при невстановлених обставинах приєдналися до згаданого військового формування на добровольчих засадах без будь-якого юридичного оформлення своїх правовідносин і тому перебували на території його розташування. Зазначені особи підтримували між собою дружні стосунки. Під час проходження служби вони користувалися позивними.
Так, ОСОБА_11 мав позивний «шульц», ОСОБА_10 «фокс», ОСОБА_12 «вися», ОСОБА_7 «художник», ОСОБА_13 «лабус», ОСОБА_14 «санич», а ОСОБА_15 «омон».
Вказані особи мали можливість залишати місце розташування свого військового підрозділу, який у 2016 році знаходився в районі м. Маріуполь Донецької області, та переміщатися по території України, де не проходили бойові дії, на автомобілі «Opеl Frontera» д.н. НОМЕР_2 , який при невстановлених обставин був незаконно ввезений в Україну, знаходився на території розташування військових та на умовах спільного користування належав всім зазначеним особам.
Маючи навики користування зброєю, в один із днів квітня 2016 року ОСОБА_7 , діючи із корисливих мотивів, вступив у злочину змову з ОСОБА_11 із використанням вогнепальної зброї здійснити розбійний напад на Мелітопольське відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», поєднаний з протиправним проникненням до його приміщення, розташоване за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Бєляєва, буд. 57-А, з метою заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установи.
Для здійснення нападу на відділення банку зазначені особи заздалегідь підготували вогнепальну зброю, а саме два пістолети невстановленої марки калібру 9 мм з невстановленою кількістю боєприпасів до них, гранату РГД-5, які незаконно придбали у невстановлених осіб при невстановлених слідством обставинах, а також засоби маскування у вигляді рукавичок і масок.
29.04.2016 близько 11 год. 40 хвил. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи згідно злочинної домовленості, із корисливих мотивів, розуміючи при цьому, що грошові кошти у відділенні банку можуть знаходиться у касі, сейфі або іншому місці, недоступному для сторонніх осіб, до якого необхідно протиправно проникнути, з метою незаконного заволодіння ними, будучи озброєні пістолетами, а ОСОБА_11 також гранатою РГД-5, маючи при собі засоби маскування, прибули до Мелітопольського відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», розташованого за вищевказаною адресою, та шляхом вільного доступу до приміщення у робочий час через вхідні двері зайшли до нього.
У подальшому ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , використовуючи згадані засоби маскування, демонструючи наявність у кожного в руках вищевказаної вогнепальної зброї, погрожуючи працівникам банківської установи, а саме касиру ОСОБА_16 , головному економісту ОСОБА_17 , начальнику відділу касового обслуговування ОСОБА_18 та охоронцю ОСОБА_19 її застосування до них у разі невиконання їх вимог щодо передачі їм грошових коштів банківської установи, вчинивши при цьому кожним з них постріли один у відкрите вікно каси №1, інший у бік камери відео спостереження у залі самообслуговування, таким чином здійснили погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я вказаних осіб.
Під час зазначених дій ОСОБА_7 знаходився поруч з ОСОБА_17 і ОСОБА_19 та контролював їх поведінку, а ОСОБА_11 , утримуючи руками ОСОБА_16 та погрожуючи застосувати до неї зброю, через віконце каси, що представляє собою окреме приміщення із скляною перегородкою, до якого він не зміг безперешкодно потрапити, незаконно вимагав від ОСОБА_18 передати всі кошти, які знаходяться у касі відділення банківської установи, і таким чином вчинив дії, спрямовані на проникнення до іншого приміщення.
Грошові кошти в загальній сумі 4 740 995, 5 грн., яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення злочину, знаходились у закритому сейфі каси відділення банку. Після вищевказаних протиправних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_7 начальник відділу касового обслуговування банку ОСОБА_18 , перебуваючи у приміщенні каси відділення банку, будучи налякана діями злочинців сховалися на підлозі та не виконала їх незаконних вимог.
Після цього ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 , не отримавши грошових кошти від працівників відділення банківської установи, та не бажаючи бути затриманими на місці вчинення злочину працівниками правоохоронних органів, залишили приміщення Мелітопольського відділення банку та зникли з місця події.
Під час скоєння розбійного нападу ОСОБА_11 та ОСОБА_7 усвідомлювали протиправних характер своїх дій, передбачали настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного володіння грошовим коштами відділення банку та бажали їх настання, тобто діяли с прямим умислом.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема, у вчиненні нападу на Мелітопольське відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», спрямованого на заволодіння його грошовими коштами в особливо великих розмірах, поєднаному з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я працівників зазначеної банківської установи та з проникненням у приміщення, за попередньою з мовою з ОСОБА_20 .
Після невдалого вчинення зазначеного розбійного нападу ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи із корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , вирішили в той же день здійснити напад на відділення № 28 ПАТ «МетаБанк», розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 127, з метою заволодіння грошовими коштами банківської установи.
29.04.2016 року, коло 15 год. 50 хвил., зазначені особи, діючи згідно злочинної домовленості, із корисливих мотивів, розуміючи при цьому, що грошові кошти у відділенні банку можуть знаходиться у касі, сейфі або іншому місці, недоступному для сторонніх осіб, до якого необхідно протиправно проникнути, з метою незаконного заволодіння ними, будучи озброєні вищевказаними пістолетами з боєприпасами невстановленої кількості до них, а ОСОБА_11 також гранатою РГД-5, маючи при собі вищевказані засоби маскування, прибули до згаданого відділення банку та шляхом вільного доступу до приміщення у робочий час через вхідні двері зайшли до нього.
У подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , використовуючи засоби маскування, демонструючи наявність у кожного в руках вогнепальної зброї, погрожуючи працівникам банківської установи ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 її застосування до них у разі невиконання їх вимог, тобто здійснюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я зазначених осіб, вимагали передати їм всі грошові кошти банківської установи.
Залякавши та подавивши волю своїми протиправними діями вказаних співробітників банку ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи узгоджено між собою, обшуками приміщення, під час якого ОСОБА_11 виявив та відкрито заволодів грошовими коштами в загальній сумі 12 794 грн., і таким чином вчинив дії, поєднані з проникнення в інше приміщення, оскільки кошти знаходились в спеціально обладнаному для їх зберігання робочому столі працівників банківської установи, недоступному для сторонніх осіб. Після вчинення злочину ОСОБА_11 та ОСОБА_7 разом залишили відділення банку.
Під час скоєння зазначеного розбійного нападу ОСОБА_11 та ОСОБА_7 усвідомлювали протиправних характер своїх дій, передбачали настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного володіння грошовим коштами відділення банку та бажали їх настання, тобто діяли с прямим умислом.
Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, зокрема, у здійснення нападу на відділення ПАТ «МетаБанк» з метою заволодіння його грошовими коштами, поєднаному з погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я осіб працівників зазначеної банківської установи та з проникненням у приміщення, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , вчинене особою, яка раніше вчинила розбій.
Про вчинений злочин працівники відділення ПАТ «МетаБанк» повідомили до чергової частини Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області, у зв`язку з чим на місце події з метою встановлення та затримання злочинців в той же день, а саме 29.04.2016 коло 16 год. 15 хвил. прибув черговий наряд працівників поліції Управління патрульної поліції департаменту патрульної поліції в м. Запоріжжі у складі ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .
Зазначені працівники поліції одразу почали переслідувати ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , які рухалися уздовж вул. Чарівної у м. Запоріжжя, пропонували їм зупинитися, попереджали про застосування зброї у разі невиконанні їх законних вимог та здійснили декілька попереджальних пострілів у повітря. Ухиляючись від виконання законних вимог поліцейських злочинці продовжували свій рух. Під час цих дій у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які усвідомлювали можливість бути затриманими після вчинення злочинів, згідно спільної домовленості раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство працівників правоохоронного органу шляхом застосування вогнепальної зброї та вибухового пристрою, що їх переслідували та одночасно виконували свої службові обов`язки.
З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , перебуваючи під час руху на вул. Чарівній, вчинив декілька пострілів з пістолету в зазначених працівників поліції, а ОСОБА_11 кинув в їх бік гранату РГД-5, яка вибухнула поруч з ними, і таким чином вони вчинили усі дії, які вважали необхідними для позбавлення життя працівників правоохоронного органу, але не довели свій умисел до кінця з причин, що від них не залежали, оскільки поліцейські ухилися від пострілів та вибуху гранати.
Внаслідок вибуху гранати ОСОБА_24 були причинені тілесні ушкодження у вигляді набряку в області шиї, а ОСОБА_25 у вигляді рани з набряком м`яких тканин біля основи правої вушної раковини, садно в області правої вушної раковини, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Зазначені працівники поліції після застосування до них зброї, гранати та отримання ними тілесних ушкоджень вимушені були припинити переслідування ОСОБА_11 і ОСОБА_7 , які в подальшому зникли з місця вчинення злочину.
Під час скоєння зазначених дій ОСОБА_11 та ОСОБА_7 усвідомлювали їх протиправних характер, передбачали настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді вбивства працівників правоохоронного органу та бажали їх настання, тобто діяли с прямим умислом.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 28 - ст. 348 КК України, зокрема, у вчинені замаху на вбивство працівників правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, за попередньою змовою з ОСОБА_11 .
Отримавши протягом квітня 2016 року досвід скоєння нападів на відділення банківських установ у ОСОБА_11 разом з ОСОБА_7 в один із днів травня 2016 року виник злочинний умисел на вчинення розбійного нападу на інкасаторський автомобіль банківської установи з метою заволодіння грошовими коштами, які в ньому перевозяться. Водночас зазначені особи розуміли, що вдвох, будучи озброєні лише пістолетами, вони не зможуть його вчинити. З метою реалізації свого корисливого умислу вони при невстановлених обставинах протягом травня червня 2016 року вступили у злочинну змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 вчинити з використанням вогнепальної зброї розбійний напад на інкасаторський автомобіль банківської установи, під час якого позбавити життя інкасаторів та заволодіти грошовими коштами в особливо великих розмірах, які вони будуть перевозити.
Всі зазначені особи підтримували між собою тісні дружні стосунки, перебували на території розташування однієї військової частини, вели однаковий спосіб життя, приймали участь у складі одного вищезазначеного військового підрозділу в бойових діях в зоні проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим дотримувалися військової дисципліни, були фізично здоровими, мали навики користування військовою бойовою зброєю та вибухівкою, ведення справжнього бою, були забезпечені військовим одягом та засобами маскування.
Розуміючи, що вчинення зазначеного розбійного нападу підлягає особливій тривалій підготовці, вищевказані особи шляхом спільної домовленості між собою, діючи єдиним умислом, будучи при цьому усвідомлені про наявність у ОСОБА_11 і ОСОБА_7 пістолетів невстановленої марки та боєприпасів до них, протягом травня червня 2016 року розробили спільний план, спрямований на приготування до вчинення вказаних злочинів, який полягав у наступному: проведенні заходів щодо підшукування та обрання об`єкта для нападу, а саме інкасаторського автомобіля банківської установи; вивченні шляхом візуального спостереження маршруту його руху та обрання на ньому безпечного і безлюдного місця для здійснення засідки з метою вчинення нападу; вивченні місцевості, де будуть вчинятися злочини, з метою приховування своїх транспортних засобів та безпечного залишення в подальшому місця вчинення злочинів; вирішення питання щодо забезпечення транспортними засобами під час скоєння злочинів.
Одночасно цим особам із загально доступних джерел було відомо, що особливо великі суми грошових коштів банківськими установами перевозяться у броньованих автомобілях у супроводі декількох озброєних інкасаторів і тому з метою вчинення на нього нападу в денний час, а саме його зупинки, подолання опору та вбивство інкасаторів, пошкодження автомобіля з метою подальшого отримання доступу до його салону та заволодіння коштами, які в ньому знаходиться, вони спільно вирішили під час вчинення злочинів використовувати військову вогнепальну зброю різного виду та калібру з пристроями для безполуменевої та безшумної стрільби, в тому числі таку, яка зможе пробити захисну броню автомобіля, вибухові пристрої, засоби зв`язку та маскування.
Об`єднані спільною метою та єдиними корисливим умислом, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 після досягнення спільної домовленості, направленої на вчинення вказаних злочинів, відповідно до розробленого спільного плану, розподілили між собою функції щодо здійснення підготовчих заходів і лише після їх проведення вирішили разом вчинити запланований напад та вбивства.
Відповідно до плану ОСОБА_10 та ОСОБА_7 повинні були у прилеглих до Донецької області територіях із застосуванням транспортного засобу провести заходи щодо підшукування та обрання інкасаторського автомобіля банківської установи, на який буде вчинятися напад, вивчити шляхом візуального спостереження маршрут його руху, на якому обрати безлюдне місце для вчинення нападу, вивчити місцевість для приховування своїх транспортних засобів та безпечного залишення в подальшому місця скоєння злочинів.
Крім того, ОСОБА_7 з іншими невстановленими особами з числа зазначених чоловіків із застосуванням транспортного засобу повинен був придбати військову вогнепальну зброю різного виду та калібру з пристроями для безполуменевої та безшумної стрільби, бойові припаси до неї, вибухові пристрої, засоби зв`язку, сховати все це у недоступному місці з метою подальшого доставлення разом з іншими особами до місця вчинення злочину.
Так, діючи згідно спільного злочинного плану, об`єднаного єдиним умислом ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами з числа вищевказаних чоловіків протягом травня червня 2016 року, перебуваючи в районі м. Маріуполь Донецької області, при невстановлених обставинах у невстановлених осіб незаконно придбав військову вогнепальну зброю, боєприпаси до неї та вибухові пристрої, а саме: три автомата АКС-4 калібру 5,45х39 мм з пристроями для безполуменевої та безшумної стрільби; переробний автомат конструкції Калашникова, калібру 7,62х39 мм, з пристроєм зниження звуку; п`ять пістолетів конструкції Макарова, калібру 9 мм, два з яких з пристроєм для безполуменевої та безшумної стрільби; пістолет, виготовлений шляхом переробки сигнального пістолету МР-371 з пристроєм для безполуменевої та безшумної стрільб, калібру 9 мм; кулемет Калашникова модернізований ККМ «ПКМ» калібру 7,62х53 мм; десять бойових наступальним гранат РГД-5; дві гранати Ф-1; гранатомети РПГ-18, РПГ-22 та РПГ-26; патрони калібру 9х18 мм у кількості 162 штук, калібру 5,45х39 мм у кількості 183 штуки, калібру 7,62х39 мм у кількості 186 штук, калібру 7,62х53 мм у кількості 231 штуки, а також три засоби зв`язку (рації). Зазначені військова вогнепальна зброя, боєприпаси до неї, вибухові пристрої та рації зберігалися членами банди у невстановленому слідством місці з часу її придбання до дня вчинення злочину.
Крім того, протягом зазначеного періоду (травня-червня 2016 року) ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи згідно узгодженого з іншими вказаними особами спільного плану, використовуючи невстановлений автомобіль підшукали та обрали для вчинення нападу інкасаторський автомобіль ПАТ «Ощадбанк», шляхом візуального спостереження за ним встановили, що кожного дня, в денний час на ньому перевозяться грошові кошти банківської установи на трасі «Оріхов-Пологи» в напрямку м. Пологи Запорізької області. В районі с. Мала Токмачка Орехівського району Запорізької області вони уздовж траси обрали безлюдне місце для вчинення запланованих злочинів без присутності випадкових свідків, а також місце для приховування своїх автомобілів, на яких вони туди приїдуть.
Після проведення підготовчих заходів, в тому числі щодо придбання вогнепальної зброї та вибухівки, всі зазначені особи в один із днів першої половини липня 2016 року прийняли спільне рішення, що вчинення запланованого розбійного нападу на автомобіль ПАТ «Ощадбанк» та вбивство інкасаторів, які його будуть супроводжувати, відбудеться 15.07.2016.
З метою вчинення нападу зазначені особи спільно вирішили прибути до м`ясця вчинення злочинів на автомобілях «Opеl Frontera» д.н. НОМЕР_2 та ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_3 , останній з яких фактично належав ОСОБА_11 .
Таким чином, протягом травня першої половині липня 2016 року ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , будучи озброєні вогнепальною зброєю, боєприпасами до неї, вибуховими пристроями та засобами зв`язку, про наявність яких було достовірно відомо всім вказаним особам, вступивши у злочинну змову, об`єднану єдиною злочинною метою та корисливим мотивом, розробленим відомим всім спільним планом дій, направленим на вчинення розбійного нападу на інкасаторський автомобіль банківської установи з використанням зброї та вибухівки, вбивство інкасаторів, які його будуть супроводжувати, та заволодіння грошовим коштами в особливо великому розмірі, що в ньому будуть перевозити, організували озброєну банду з метою вчинення зазначених нападу та вбивств, ставши одночасно її активними учасниками.
В подальшому всі зазначені члени банди, діючи згідно розробленого і відомо їм спільного злочинного плану, вчинили розбійний напад на автомобіль ПАТ «Ощадбанк» з метою заволодіння грошовими коштами банківської установи, які в ньому перевозилися, що супроводжувалося замахом на вбивство трьох інкасаторів, та відбувалося при нижче вказаних обставинах.
Отже, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ст. 257 КК України, зокрема, у організації, разом з іншими зазначеними особами, озброєної банди з метою нападу на інкасаторський автомобіль ПАТ «Ощадбанк», участі у такій банді та вчинюваному нею нападі.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.07.2016 приблизно о 15.30 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи з корисливих мотивів, об`єднані єдиним умислом, відомим всім учасникам планом з розподілом їх функцій під час вчинення злочину, спрямованим на вчинення розбійного нападу на автомобіль банківської установи з метою заволодіння грошовими коштами, які в ньому перевозяться, будучи одягнуті у військову форму, засоби маскування у вигляді рукавичок та масок для приховування обличчя, бронежилети на автомобілях «Opеl Frontera» д.н. НОМЕР_2 та ВАЗ 2109 д.н. НОМЕР_3 прибули до заздалегідь запланованого місця на трасі «Оріхов-Пологи» в районі с. Мала Токмачка Орехівського району Запорізької області, маючи завантажену в транспортні засоби придбану вищевказану військову вогнепальну зброю із боєприпасами до неї, вибухові пристрої (гранати) та засоби зв`язку.
Після цього, вказані особи, озброївшись привезеними з собою пістолетами конструкції Макарова та автоматами конструкції Калашникова, в тому числі з пристроями для безполуменевої і безшумно стрільби, шляхом спільної домовленості між собою розподілили функції кожного з них щодо міста перебування та поведінки під час вчинення нападу і, використовуючи навики маскування, розташувалися у лісопосадці уздовж зазначеної траси, очікуючи прибуття автомобіля ПАТ «Ощадбанк», в такому порядку. Першим відповідно до злочинного плану, виконуючи функції дозорного, знаходився ОСОБА_12 , який повинен був повідомити по рації іншим учасникам про наближення транспортного засобу банківської установи. На відстані 300 метрів від нього розташувалися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , які маючи згадану вогнепальну зброю повинні були після зупинки автомобіля приєднатися до вчинення нападу. Потім уздовж траси сховалися ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , які повинні були зупинити автомобіль з інкасаторами. Одна невстановлена особа з числа вказаних чоловіків, які розташувалися уздовж траси, також мала при собі гранатомет, який повинна була застосувати під час вчинення нападу, про що було відомо всім іншим учасникам зазначеної групи осіб.
Біля вищевказаних автомобілів злочинців у лісопосадці на невеликій відстані від запланованого місця вчинення нападу залишився ОСОБА_13 , який повинен був тримати двигуни транспортних засобів у працюючому стані з метою швидкого залишення місця вчинення злочинів, а при необхідності приєднатися до їх вчинення.
Відповідно до злочинного плану, відомо всім учасникам скоєння нападу, після зупинки транспортного засобу ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 повинні були із застосуванням вогнепальної зброї пробити його броньовану частину, вбити інкасаторів та заволодіти грошовими коштами, які в ньому знаходяться.
Таким чином, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 зорганізувалися у стійке об`єднання, а саме організовану групу, об`єднану єдиним відомим всім його учасникам спільним планом з розподілом їх функцій, спрямованим на вчинення розбійного нападу на автомобіль ПАТ «Ощадбанк», вбивство інкасаторів та заволодіння грошовими коштами банківської установи.
15.07.2016 близько 16 год. 30 хвил. ОСОБА_12 по рації повідомив зазначеним членам злочинного об`єднання про наближення автомобіля «Форд Транзит-коннект» д.н. « НОМЕР_4 » ПАТ «Ощадбанк», який перевозив в той день грошові кошти в загальній сумі 3 833 279 грн., що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення злочину.
Отримавши згадане повідомлення ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , об`єднані єдиною корисною метою, направлену на вчинення зазначених злочинів, вийшли із лісопосадки на трасу назустріч наближаючому транспортного засобу та, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, в тому числі гранатомету, зупинили автомобіль, в якому знаходились інкасатори ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_28 .
Після цього, вказані п`ять членів організованої групи оточили автомобіль банківської установи, з метою проникнення до салону намагалися відкрити двері, а зрозумівши, що вони заблоковані, всі одночасно, діючи із корисливих мотивів, почали здійснювати численні постріли з вогнепальної зброї по транспортному засобу в різні його частини, намагаючись пробити його броньовану захисну частину, застосовуючи таким чином насильство, небезпечне для життя і здоров`я осіб, які в ньому знаходились, з метою подальшого пошкодження автомобіля, вбивство інкасаторів, отримання доступу до його салону та заволодіння грошовими кошами, які в ньому знаходяться.
Під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 усвідомлювали протиправний характер своїх дій, передбачали настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді незаконного володіння грошовим коштами банківської установи та бажали їх настання, тобто діяли с прямим умислом.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема, у нападі на інкасаторський автомобіль ПАТ «Ощадбанк» з метою заволодіння грошовими коштами зазначеної банківської установи в особливо великому розмірі, поєднаному із насильством, небезпечним для життя і здоров`я осіб, які зазнали нападу, вчиненому у складі організованої групи вчинене особою, яка раніше вчинила розбій та бандитизм.
В цей же час, після початку застосування вогнепальної зброї водій-інкасатор ОСОБА_28 , з метою уникнення розбійного нападу почав рухати автомобіль в зворотному напрямку, але у зв`язку з пошкодженням двигуна пострілами з автоматів, які не припинялися протягом всього часу його руху, проїхавши близько 70 м зупинився.
Здійснюючи численні постріли з вогнепальної зброї по автомобілю «Форд Транзит-коннект» д.н. « НОМЕР_4 », в якому знаходились інкасатори, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 діяли за попередньою змовою із всіма учасниками нападу, із корисливих мотивів, згідно спільного розробленого плану, відомого всім членам злочинного об`єднання, і таким чином вчинили протиправні дії, спрямовані на позбавлення життя інкасаторів ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та безперешкодного заволодіння грошовими коштами, які знаходились в транспортному засобі.
Під час скоєння зазначених протиправних дій члени злочинного об`єднання ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_29 усвідомлювати протиправних характер цих дій, передбачали настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті вищевказаних інкасаторів і бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом.
Водночас, з метою припинення вчинення розбійного нападу, недопущення скоєння вбивства інкасаторів банківської установи працівники правоохоронних органів вжили активні заходи стосовно злочинців, під час яких ОСОБА_11 та ОСОБА_15 було затримано, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 отримали смертельні тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 зникли з місця події.
Таким чином, ОСОБА_11 разом ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не вчинили усі дії, спрямовані на вбивства інкасаторів ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки броньова частина автомобіля витримала численні постріли з вогнепальної зброї та одночасно їх протиправна діяльність були припинена працівниками правоохоронних органів.
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст.15 - п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, зокрема, у вчиненні незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті трьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
1 лютого 2017 року відомості про кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України (а.с. 1 матеріалів кримінального провадження №0000048).

13 квітня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України (а.с. 78-88 матеріалів кримінального провадження №0000048).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та зазначив, що враховуючи тяжкість вчинених злочинів та усвідомлення підозрюваним невідворотності покарання за їх скоєння, відсутність стійких соціальних зв`язків, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні, є ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, про що також свідчить тривалий факт його перебування у міжнародному розшуку. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 може знищити, спотворити або сховати речі, документи, які мають важливе значення для встановлення обставин кримінального провадження, а саме речі та предмети, що містять відомості про його злочинну діяльність, які зберігаються у місцях, які підлягають встановленню під час проведення досудового розслідування та з метою уникнення покарання ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, у тому числі шляхом погроз, умовлянь, схилити їх до дачі неправдивих показів, що вплине на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.

Також слідчий суддя зазначив, що беручи до уваги ту обставину, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, у томі числі особливо тяжких корисливих злочинів проти власності, ти самим орган досудового розслідування приходить до висновку, що така його діяльність була єдиним джерелом отримання прибутку, у зв`язку із чим ОСОБА_7 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інші кримінальні правопорушення, тим самим завдати шкоду охоронюваним правам та інтересам суспільства.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою, незаконною, прийнятою судом без урахування особи підозрюваного.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області навмисно були зазначені у клопотанні ризики, які не відповідають матеріалам, є необґрунтованими і не доведеними законними доказами.
Зазначає, що у суду першої інстанції не було законних підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, оскільки підозрюваний має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають його рідна тітка, дядя та двоє племінників, має місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , де проживає мати підозрюваного та брати і сестри.
Вказує, що зі всіма родичами ОСОБА_7 має стійкі, міцні соціальні зв`язки, всі родичі готові взяти на себе утримання підозрюваного на час досудового розслідування.
Крім того, звертає увагу на те, що для обрання запобіжного заходу у суду першої інстанції не існувало доказів, що існує ризик незаконного впливу на потерпілих або на свідків, оскільки всі особи давно допитані і за майже 5 років жодних спроб незаконних дій до останніх не відбувалося.
Зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній не судимий, не є соціально небезпечною особою, працював, має родину, є військовослужбовцем Національної гвардії, є патріотом Вітчизни, є поважною людиною за яку, готові поручитися особи, які мають авторитет і є поважними у суспільстві особами, що підтверджує його високий соціальний рівень свідомості, адаптації у суспільстві, високі людські якості, стійкі соціальні зв`язки.
Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного пристрою контролю за адресою фактичного проживання матері та рідних братів та сестер, а саме: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримала подану нею апеляційну скаргу без доповнень.
Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу, зазначив, що він не переховувався та нічого злочинного не робив.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді просив залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України, які законом віднесено до особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення яких передбачено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.
Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Так, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України підтверджуються: протоколами огляду місця події від 15 липня 2016 року (а.с. 8-21); протоколами обшуків від 15 липня 2016 року (а.с. 22-38); протоколом огляду від 22 липня 2016 року (а.с. 39-41); висновком експерта №249-3 від 16 травня 2016 року (а.с. 42-44); висновком експерта №56 від 25 жовтня 2016 року (а.с. 45-47); висновком експерта від 3 серпня 2016 року (а.с. 48-50); висновком експерта №381 від 3 серпня 2016 року (а.с. 51-52); висновком експерта №31 від 16 серпня 2016 року (а.с. 53-55); висновком експерта №12-102 від 13 лютого 2017 року (а.с. 56-58); протоколом допиту ОСОБА_27 в якості потерпілого від 26 липня 2016 року (а.с. 59-64); протоколом допиту ОСОБА_30 в якості потерпілого від 26 липня 2016 року (а.с. 65-70).

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищенням, прихованням, або спотворенням будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та потерпілих та вчинення іншого кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.
Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.
Так, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.
Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Також, на обґрунтування наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 з 17 липня 2016 року перебував у міжнародному розшуку (а.с. 93-94 матеріалів кримінального провадження №0000188).
Крім того, враховуючи, що досудове розслідування на теперішній час триває і додаткові відомості щодо обставин вчинення злочину ще встановлюються, а для його завершення органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, існує ризик знищення, приховування або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також не виключається можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки підозрюваному ОСОБА_7 можуть бути відомі їх анкетні дані, зокрема адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, слід зауважити, що ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

Також, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєні ряду кримінальних правопорушень, які були вчинені на протязі певного періоду часу, що свідчить про схильність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень та у сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 працював, має родину, є військовослужбовцем Національної гвардії, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2021 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 15- п. 1, п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 28 ст. 348, ч. 3, 4 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 14 грудня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4