В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :

09.12.2018р. приблизно о 04 годині 05 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу розважального закладу «Бархат» за адресою по вул. Київський шлях, 69А, м. Бориспіль, Київська обл., а саме на території міського парку, де зустрів ОСОБА_6 . Під час розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на ґрунті раніше сформованих особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання та діючи умисно, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 та наніс останньому один боковий удар прямо в ліве око своєю правою рукою, в якій він тримав невстановлений слідством округлий предмет. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які в сукупності утворюють черепно-лицеву травму: забійні рани верхньої та нижньої повік лівого ока, пара орбітальна гематома зліва, контузія тяжкого ступеня лівого ока, гіфема, частковий гемофтальм, розрив хоріодеї, підвивих кришталика, перелом дна лівої орбіти зі зміщенням уламків, струс головного мозку, які відповідно до висновку експерта № 25д від 18.06.2019 відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї вини не визнав та просив суд його виправдати, цивільний позов залишити без розгляду. Під час судового розгляду обвинувачений підтвердив, що дійсно в ніч з 8 на 9 грудня 2018 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , її подругою ОСОБА_9 та другом ОСОБА_10 відпочивали в розважальному комплексі «Бархат» за адресою по АДРЕСА_3 . В цьому ж закладі відпочивав потерпілий із своїми друзями. Як стверджує обвинувачений, між його товаришем ОСОБА_10 та одним із друзів потерпілого виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці на території міського парку. Він пам`ятає, як на вулиці двоє чоловіків ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ) почали бити його друга ОСОБА_10 , а тому він вирішив втрутитись у бійку і допомогти йому, але не встиг, тому що отримав від когось удар, від якого впав на землю. Потім хтось йому наніс ще декілька ударів на алеї біля лавочки. Через деякий час дружина його підняла та відвезла додому. Обвинувачений зазначив, що бачив потерпілого ОСОБА_6 на відстані приблизно 10 м били невідомі особи. На думку обвинуваченого, саме ці особи нанесли потерпілому умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Також, обвинувачений вважає, що потерпілий вказує на нього як на особу, яка завдала тілесних ушкоджень, лише через те, що його дружина ОСОБА_8 їздила до потерпілого у лікарню, цікавилась його здоров`ям, пропонувала допомогу.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується показаннями допитаних під час судового розгляду потерпілого, свідків, дослідженими в суді документами та висновком експерта.

Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 01.02.2019 р. підтверджується, що потерпілий ОСОБА_6 звернувся до поліції із повідомленням про вчинення щодо нього злочину.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що обвинуваченого він побачив вперше в ніч з 8 на 9 грудня 2018 року у розважальному комплексі «Бархат» за адресою по вул. Київський шлях, 69А, м. Бориспіль. Тієї ночі він відпочивав разом із своїми друзями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , поруч за столом сидів обвинувачений із своєю компанією. Потерпілий підтвердив, що між товаришем обвинуваченого ОСОБА_16 та одним із його друзів ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці біля розважального закладу. Потерпілий пам`ятає, як стоячи на вулиці він попросив ОСОБА_4 не втручатися в конфлікт, однак він не послухав та поліз у бійку. Він, в свою чергу, через велике скупчення людей не зміг до них підійти ближче та стояв з боку. Поруч була компанія незнайомих молодих людей в кількості 10-15чол., які штовхались, але не билися. Через невеликий проміжок часу потерпілий знову побачив обвинуваченого, між ними відбулась коротка розмова, під час якої ОСОБА_4 наніс йому один удар кулаком правої руки в ліве око, в якій він тримав якийсь предмет, може камінь, а потім він уже нічого не пам`ятав, оскільки втратив свідомість. Як стверджує потерпілий, він стовідсотково впевнений у тому, що цей удар він отримав саме від обвинуваченого, у зв`язку із чим впізнав обвинуваченого без вагань як особу яка нанесла йому тілесне ушкодження. Також, потерпілий підтвердив, що цього ж дня до нього в лікарню приїжджала дружина обвинуваченого та пропонувала матеріальну допомогу.

Даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідкою до вказаного протоколу від 20.02.2019 підтверджується, що слідчий у присутності понятих пред`явив потерпілому чотири фотознімки різних фізичних осіб, ОСОБА_6 впізнав особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження на фото № 3, на який зображено ОСОБА_4 .

Із протоколу слідчого експерименту від 20.02.2019 та долученого до нього відеозапису вбачається, що в ході слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_6 показав на місці яким чином йому було завдано тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді показали, що товаришують з потерпілим ОСОБА_6 та підтвердили, що вони усі разом, а також ОСОБА_17 відпочивали в розважальному комплексі «Бархат» в грудні 2018 року. Свідки пам`ятають, що між другом обвинуваченого ОСОБА_16 та ОСОБА_13 виник словесний конфлікт, який згодом переріс у бійку на вулиці біля розважального закладу.Свідки стверджують, що потерпілий не приймав участі у цій бійці. Вони бачили потерпілого на відстані приблизно двох метрів біля залізного піаніно, він стояв спиною до них та про щось розмовляв з обвинуваченим. Вони чітко бачили як обвинувачений наніс правою рукою в ліве око удар потерпілому.

Даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, довідкою до вказаного протоколу від 20.02.2019 відповідно до яких слідчий пред`явив свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 фотознімки громадян, на одній із яких вони впізнали особу, яка нанесла потерпілому тілесні ушкодження, на якій зображений ОСОБА_4 .

Із протоколів слідчих експериментів від 20.02.2019 та долучених до них відеозаписів вбачається, що в ході слідчих експериментів із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вони показали на місці яким чином потерпілому було завдано тілесних ушкоджень.

З протоколу огляду місця події від 13.02.2019 з фото таблицею вбачається, що слідчий в присутності понятих оглянув місце вчинення злочину - територію земельної ділянки, яка розташована в центральному міському парку в АДРЕСА_3 .

У порядку ст.. 93 КПК України слідчим витребувано у ТОВ «МОНОЛІТ.НЕТ» відеозапис з камери спостереження, яка встановлена за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. К. Шлях, 63-а. В судовому засідання був досліджений вказаний відеозапис. З даних цього відеозапису вбачається, що камера спостереження, яка встановлена за адресою: АДРЕСА_4 за період часу з 00 год. 15 хв. по 06 год. 00 хв. 9 грудня 2018 року зафіксувала скупчення великої кількості людей біля розважального комплексу «Бархат» без чіткого зображення їх обличчя.

Медичною довідкою № 435 від 09.12.2018р. підтверджується звернення ОСОБА_6 до стаціонарного відділення Бориспільської центральної районної лікарні Київської області о 4 годині 45 хв. 09.12.2018 та в останнього діагностовано струс головного мозку, навколо орбітальна гематома зліва, розрив нижньої лівої повіки, гіфема. З даних форм АРМ 102 № 30886117, вбачається що лікар Кудельська о 05 год. 03 хв. телефоном повідомила поліцію про побиття ОСОБА_6 , зазначила, що він направляється до ЦЛ в м. Київ. Даними виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 68171/106317/1605, № 69165/1349 потерпілого госпіталізовано 09.12.2018 до Київської обласної клінічної лікарні з діагнозом травматичний злам дна лівої орбіти, посттравматичний енофтальм, диплопія, де він проходив лікування до 26.12.2018.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 27.02.2019, опису речей і документів які були вилучені, слідчий в приміщенні Київської обласної клінічної лікарні (м. Київ, вул. Багговутівська, 1) вилучив медичну документацію потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 23 арк.; медичну картку стаціонарного хворого № 6817 на 21 арк. Копії даних вказаної медичної документації долучено до матеріалів кримінального провадження (том І арк. 152-199). Згідно постанови про визнання речовими доказами від 19.09.2019 копії з оригіналів медичних карт стаціонарного хворого № 68171/106317 на 22 аркушах, № 69165/1349 на 26 аркушах, виписаних на ім`я ОСОБА_6 , 1985 р. н. визнано речовими доказами.

Висновок експерта № 25д від 18.06.2019 підтверджує, що згідно наданої медичної документації, у ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено черепно-лицеву травму: забійні рани верхньої та нижньої повік лівого ока, параорбітальна гематома зліва, контузія тяжкого ступеня лівого ока, гіфема, частковий гемофтальм, розрив хоріодеї, підвивих кришталика, перелом дна лівої орбіти зі зміщенням уламків, струс головного мозку. Виявлена травма відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Не виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень за обставин, викладених на відеозаписі слідчого експерименту за участі потерпілого, участі свідка ОСОБА_11 та за участі свідка ОСОБА_12 .

Під час судового розгляду сторони та потерпілий не заявляли клопотання про визнання доказів недопустимими.

Отже, судом визнається доведеним що ОСОБА_4 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисно заподіяв ушкодження потерпілому, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто він вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України. Таку правову кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Судом відхиляються посилання сторони захисту на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 оскільки жоден із них не бачив моменту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 підтвердив лише факт бійки біля розважального комплексу, під час якої невідомі особи нанесли йому удар, від якого він втратив свідомість. Свідок ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_8 показали, що виходячи із розважального закладу на вулицю, вони побачили вже розпочату за участю ОСОБА_10 бійку та вказали на те, що обвинувачений намагався йому допомогти і отримав за це удар. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в суді повідомили, що на вулиці вони не бачили потерпілого, а тому їм невідомо хто і за яких обставин наніс йому тілесні ушкодження. Разом із тим, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 показали, що тієї ночі вони повернулись до розважального закладу забрати залишений верхній одяг (куртки). Там вони дізнались про те, що під час бійки хтось отримав серйозні ушкодження і перебуває в лікарні. Свідки підтвердили, що їздили в лікарню до потерпілого. Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що раніше працювала у лікарні та про обставини отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 вона нічого не пам`ятає.

Також, суд відкидає доводи захисника щодо можливого побиття потерпілого компанією незнайомих молодих людей, тому що зазначені обставини не підтверджені жодним належним і допустимим доказом. Суд звертає увагу на те, що про наявність в місці вчинення кримінального правопорушення великої кількості людей стверджували обвинувачений, потерпілий, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , однак ніхто з них не вказав про обставини нанесення удару в око чи інше місце потерпілому. В свою чергу, потерпілий на неодноразові запитання як суду так і всіх учасників провадження стверджував, що саме обвинувачений йому наніс тілесне ушкодження, а підстав для надання неправдивих показань не має. Такі показання потерпілого узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також дослідженими в суді протоколами слідчих експериментів та пред`явлення особи для впізнання.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить з того, що вчинений обвинуваченим злочин у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч.1 ст. 122 КК України). Раніше обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, виховує і утримує сина ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює у Приватному закладі «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) «Дитяча резиденція» на посаді філолог іноземної мови, характеризується за місцем проживання з посередньої сторони, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, з сусідами підтримує добросусідські відносини, не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря психіатра,

Встановлено, що своїми умисними протиправними діями людині заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей. Враховуючи обставини вчиненого цього кримінального правопорушення, його ступінь тяжкості, особу винного, зважаючи на думку потерпілого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Прокурор, потерпілий та його представник просили суд на підставі ст.. 75 КК України звільнити обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням. В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди керуються принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. За змістом ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

У справі, що розглядається, судом враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема характер його діяння, наслідки які настали, обстановку і спосіб, місце і час нанесення тілесних ушкоджень. Також, суд зважає на форму, вид і ступінь вини обвинуваченого, обставини, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення та характеризують поведінку останнього під час вчинення кримінального правопорушення та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема, що в нього на утриманні перебуває дружина та малолітня дитина.

Отже, суд приходить до висновку, що усі вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном один рік. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Рішення про цивільний позов
До початку судового розгляду потерпілим заявлений цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування 51 602,60 грн. майнової шкоди (витрати на лікування, купівлю медпрепаратів та операцію після отриманого тілесного ушкодження) та 50000 грн. моральної шкоди (з урахуванням уточнень та доповнень цивільного позову).

Щодо вимог про відшкодування майнової шкоди
У відповідності до ст. 127, 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що розмір обґрунтованих документально підтверджених витрат потерпілого у зв`язку з лікуванням після отриманого тілесного ушкодження середньої тяжкості становить 51 602,60 грн. Зазначений розмір майнової шкоди підтверджується дослідженими в судовому засіданні медичними документами, квитанціями, чеками, долучені до матеріалів провадження. За таких обставин вимога про стягнення з обвинуваченого 51 602,60 грн. відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди
У відповідності до статті 1167, 1177 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на те, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення було заподіяно потерпілому душевні страждання, які виражаються у втраті нормальних життєвих стосунків, сні, спокою, життєвої рівноваги, з урахуванням характеру, обсягу моральних страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті потерпілого, суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. В решті вимог слід відмовити.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не заявлялося.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановленням іспитового строку терміном один рік. Відповідно до ст. 76 КК України необхідно покласти на нього наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 51 602,60 грн. відшкодування майнової шкоди та 30000 грн. відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог за цивільним позовом - відмовити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1