Справа № 932/6341/21
Провадження № 1-кс/932/3399/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_3 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в провадження слідчого судді ОСОБА_1 надійшла скарга арбітражного керуючого ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , від 22.05.2020 року про закриття кримінального провадження № 0002917 від 28.12.2019 року. Скарга мотивована тим, що постановою господарського суду Дніпропетровської області від 23.11.2016 року ТОВ «Рижкофф» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено арбітражним керуючим ОСОБА_3 .

В ході ліквідаційної процедури встановлено, що приватним нотаріусом ОСОБА_5 10.12.2012 р. в реєстрі за № 4049 проведено нотаріальні дії стосовно ТОВ «Рижкофф», зокрема, посвідчено договір купівлі-продажу корпоративних прав. Звернувшись із запитом до ОСОБА_5 , відповідь не була отримана. Ухвалами господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2019 р., від 26.11.2019 р. задоволено клопотання арбітражного керуючого та витребувана інформація у приватного нотаріуса, але станом на даний час інформація не надана. Арбітражний керуючий вважає, що невиконання нотаріусом ухвал господарського суду про витребування доказів, є умисним невиконанням судового рішення, що є кримінально караним діянням.

28.12.2019 року за заявою арбітражного керуючого були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та розпочато досудове розслідування. Кримінальному провадженню присвоєний номер 0002917.

Проте 22.05.2020 року слідчим прийнято рішення про закриття цього кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

З таким процесуальним рішення арбітражний керуючий не погоджується, вважає його незаконним, а постанову про закриття кримінального провадження вважає необґрунтованою та передчасною, тому просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , від 22.05.2020 року про закриття кримінального провадження № 0002917 відомості про яке внесені до ЄРДР 28.12.2019 року.

У судове засідання скаржник не з`явився. Подав клопотання про розгляд скарги в режимі відеоконференції, проте суд відмовляє у задоволенні цього клопотання у зв`язку із відсутністю технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Представник ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належними чином.

Неявка скаржника та представника поліції не перешкоджають розгляду цієї скарги.

Для об`єктивного з`ясування всіх обставин скарги та даного провадження, слідчим суддею були витребувані матеріали кримінального провадження № 0002917 від 28.12.2019 року, які надійшли в розпорядження слідчого судді 24.09.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши скаргу та додані до неї документи, перевіривши матеріали кримінального провадження, виходжу з наступного.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0002917 від 28.12.2019 року. Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України.

З матеріалів кримінального провадження та скарги вбачається, що арбітражний керуючий виявив, що у 2012 му році приватним нотаріусом було посвідчено низку угод, зокрема, договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Рижкофф» (код в ). Зазначений договір, ймовірно, може бути направлений на знецінення активів підприємства, виведення зі складу товариства реальних засновників та заведення номінальних, виведення коштів та майна, що в цілому могло мати наслідком погіршення фінансово-господарського стану підприємства та створити передумови для неплатоспроможності.

Арбітражний керуючий звернувся до приватного нотаріуса із запитом про надання інформації щодо цього правочину, проте відповіді не отримав.

Ухвалами господарського суду м. Дніпропетровська від 11.07.2019 р. та від 26.11.2019 р. (повторно) витребувано відповідну інформацію від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 . Інформації про виконання цих ухвал суду немає.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Приймаючи процесуальне рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив з того, що в діях нотаріуса не вбачаються ознаки кримінального правопорушення, та не встановлено наявність умислу і злісного невиконання рішення суду.

Слідчий суддя погоджується з цим висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Статтею 132 ГПК України визначено, серед іншого, такий вид заходу процесуального примусу як штраф.

Згідно ч. 1 ст. 135 ГПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів.

Як зазначено у ч. 2 ст. 135 ГПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що чинним господарським процесуальним законодавством передбачено механізм реагування у випадку, коли особа не виконує ухвалу суду про витребування доказів (надання інформації). Так, до учасника процесу чи іншої особи можуть бути застосовані заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. Тобто невиконання ухвали суду про витребування доказів не тягне автоматично кримінальну відповідальність, оскільки необхідно з`ясувати як поважність ненадання таких доказів, так і перевірити сам факт отримання відповідної ухвали. У разі неповажності причин неподання доказів або ухилення від їх подання, суд, залежно від обставин справи, може застосувати до такої особи штраф. Лише у випадку систематичного невиконання ухвал суду та застосування неодноразово штрафів, господарський суд може постановити окрему ухвалу чи скласти повідомлення та направити їх до органів поліції для вирішення питання щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Все це віднесено виключно до компетенції господарського суду.

Проте матеріали кримінального провадження та відомості з Єдиного реєстру судових рішень щодо постановлених ухвал відносно банкрута ТОВ «Рижкофф», не містять інформації про те, що суд вирішував питання про накладення штрафу на приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_5 . Більше того, в матеріалах кримінального провадження та доданих до скарги ухвал, відсутні відомості про те, що ухвали господарського суду про витребування інформації взагалі були відправлені нотаріусу та є докази їх належного вручення приватному нотаріусу. Доводи про те, що нотаріуса немає на місці, не є слушними, оскільки нотаріус працює у звичайному режимі, свідоцтво на право зайняття нотаріальною діяльністю не анульовано.

Слідчий суддя додаткового звертає увагу, що спірний правочин було вчинено у 2012 му році, а ТОВ «Рижкофф» визнано банкрутом лише 23.11.2016 року. Арбітражний керуючий взагалі не обґрунтував належним чином, для чого йому необхідні відомості про договір, який посвідчений приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 та чому саме від нотаріуса необхідно витребувати ці відомості.

Так, у разі виконання нотаріусом повноважень суб`єкта державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, матеріали заяв, реєстраційних карток, договорів та протоколів (реєстраційна справа) передаються на зберігання відповідних органам, які забезпечують зберігання реєстраційних справ. Тобто витребувати відповідну інформацію можливо за ухвалою суду з матеріалів реєстраційної справи, що перебуває на зберіганні у Департаменті адміністративних послуг та дозвільних процедур.

Крім того, враховуючи, що запитуваний договір було вчинено у 2012 му році, вважається, що нотаріус міг передати матеріали нотаріальної справи до Державного нотаріального архіву Дніпропетровської області.

В силу положень ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Оцінюючи постанову про закриття кримінального провадження на предмет законності та вмотивованості, слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, оскільки органом досудового розслідування не встановлено умисного та злісного невиконання судового рішення, а доказів того, що ухвали були вручені нотаріусу, або до нього застосовувались заходи процесуального примусу, не здобуто.

Одночасно з цим, слідчий суддя вважає, що скаржником пропущено строк для звернення зі скаргою, оскільки оскаржувана постанова прийнята 22 травня 2020 року, а звернення до слідчого судді відбулось лише 10 серпня 2021 року. При цьому скаржник не ставить питання про поновлення пропущеного строку та не наводить жодних поважних причин такого тривалого не звернення до слідчого судді із відповідною скаргою.

Інших обставин, які б могли спростувати висновок органу досудового розслідування про закриття провадження, слідчим суддею не встановлено, тому приходжу до висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 284, 303, 306, 372, 392 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні скарги арбітражного керуючого ОСОБА_3 , на постанову слідчого Шевченківського СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22 травня 2020 року, про закриття кримінального провадження № 0002917 від 28.12.2019 року, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ